Справа № 757/35341/19-ц                                                                                                                         Головуючий в суді І інстанції Ільєва Т.Г.
Провадження № 22ц-824/3189/2021                                                                                                        Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2021 року                                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
 
головуючого Мельника Я.С.,
суддів: Гуля В.В., Поливач Л.Д.,
за участі секретаря Примушка О.В.,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09 квітня 2020 року про заміну сторони виконавчого провадження у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Правекс-Банк`про видачу виконавчих листів на підставі рішення незалежного третейського суду при всеукраїнській громадській організації «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів» від 28 серпня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк`заборгованості за кредитним договором,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2019 року представник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернувся до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні за виконавчим листом виданим на підставі рішення незалежного третейського суду при ВГО «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів» від 28 серпня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Правекс-Банк» заборгованості за кредитним договором.
Зазначає, що 15 серпня 2011 року Печерський районний суд м. Києва постановив ухвалу у справі № 6-813/11, якою замінив стягувача з АКБ «Правекс-Банк» на ПАТ «Комерційний Банк «Правекс-Банк» у виконавчому провадженні за виконавчим листом виданим Печерським районним судом м. Києва у справі №6-3660- 1/08 на підставі рішення незалежного третейського суду при всеукраїнській громадській організації «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів» від 28 серпня 2007 року про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного комерційного банку «Правекс-Банк»61 550 грн. 58 коп., заборгованості за кредитним договором № 10006-014/05Р від 18 травня 2005 року, 1200 грн. 00 коп. та витрат на вчинення виконавчого напису, 3137 грн. 53 коп. витрат з оплати третейського збору, а всього: 65888 грн. 11 коп.
31 травня 2017 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «Комерційним банком «Правекс-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимог за кредитними договорами № 1, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 10006-014/05Р від 18 травня 2005 року укладеним між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 та всіма договорами забезпечення перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».
Таким чином вважає, що до товариства перейшли права вимоги за кредитним договором № 10006-014/05Р від 18 травня 2005 року та забезпечувальними договорами, через що просить задовольнити заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09 квітня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.
Не погодившись із цією ухвалою, представник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову про задоволення його заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.
У обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на помилковість висновків суду першої інстанції щодо неможливості заміни сторони виконавчого провадження за відсутності доказів повідомлення боржника про заміну кредитора, оскільки боржник зареєстрований за адресою, яка перебуває на непідконтрольній наразі українській владі території у м. Донецьку, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085 від 07 листопада 2014 року ДП «Укрпошта» зупинила приймання і доставку поштових відправлень на територіях Донецької та Луганської областей, які не контролюються українською владою, тобто перешкодами стали обставини, які не залежали від нового кредитора, через що вважає відмову місцевого суду у задоволенні заяви з цих підстав необґрунтованою.
Інші учасники справи належним чином повідомлялися про розгляд справи, своїм правом на подання відзиву не скористалися. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України,  підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів повідомлення боржника про відступлення прав вимоги за кредитним договором, тому ці обставини не дають підстав замінити стягувача у виконавчому провадженні.
Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 15 серпня 2011 року Печерський районний суд м. Києва постановив ухвалу у справі № 6-813/11, якою замінив стягувача з АКБ «Правекс-Банк» на ПАТ «Комерційний Банк «Правекс-Банк» у виконавчому провадженні за виконавчим листом виданим Печерським районним судом м. Києва у справі №6-3660- 1/08 на підставі рішення незалежного третейського суду при всеукраїнській громадській організації «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів» від 28 серпня 2007 року про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного комерційного банку «Правекс-Банк» 61 550 грн. 58 коп., заборгованості за кредитним договором № 10006-014/05Р від 18 травня 2005 року, 1 200 грн. 00 коп. та витрат на вчинення виконавчого напису, 3 137 грн. 53 коп. витрат з оплати третейського збору, а всього: 65 888 грн. 11 коп.
31 травня 2017 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «Комерційним банком «Правекс-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимог за кредитними договорами № 1, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 10006-014/05Р від 18 травня 2005 року укладеним між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 та всіма договорами забезпечення перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».
Відповідно ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою в тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги, правонаступництва.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).
Частинами 1, 2 ст.442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18).
Таким чином, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та  статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня  2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18),  від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18) та від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18).
У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Таким чином, відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої  інстанції  не врахував, що без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості реалізувати свої права у рамках виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» і заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватись на будь-якій стадії процесу, при цьому висновок суду про неможливість вирішення питання про заміну стягувача за відсутності повідомлення боржника не ґрунтується на вимогах Закону, оскільки ненадання доказів повідомлення боржника про перехід до нового кредитора прав у зобов`язанні відповідно до вимог ч. 2 ст. 517 ЦК України не може бути підставою для відмови в задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню як така, що постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням судом усіх обставин справи, з ухваленням постанови про задоволення заяви щодо заміни сторони виконавчого провадження.
 
Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задовольнити.
 
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09 квітня 2020 року - скасувати та ухвалити постанову про задоволення заяви.
 
Замінити стягувача Публічного акціонерного товариства «Правекс-Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у виконавчому провадженні за виконавчим листом, виданим Печерським районним судом міста Києва у справі № 6-3660-1/08 на підставі рішення незалежного третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів» від 28 серпня 2007 року про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного комерційного банку «Правекс-Банк»61 550 грн. 58 коп. заборгованості за кредитним договором № 10006-014/05Р від 18 травня 2005 року, 1200 грн. 00 коп. витрат на вчинення виконавчого напису, 3137 грн. 53 коп. витрат з оплати третейського збору, а всього 65 888 грн. 11 коп. 
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

 
Головуючий:                                          Судді: