ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2021 р.	Справа № 520/9214/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Перцової Т.С. ,
за участю секретаря судового засідання  Губарєвої В.А.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 року (суддя Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 28.10.2020) по справі № 520/9214/2020
за позовом     ОСОБА_1      
до Головного управління ДПС у Харківській області                     
про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (надалі також - відповідач, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просив суд:
- визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0098513-5806-2036 від 17.05.2019 щодо нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на загальну суму 3927,77 грн;
- визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0098514-5806-2036 від 17.05.2019 щодо нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на загальну суму 5483,98 грн;
- визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0098515-5806-2036 від 17.05.2019 щодо нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на загальну суму 8078,91 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що оскаржувані рішення не містять інформації ані про об`єкт оподаткування, ані про базу оподаткування, а також до них не було додано жодних розрахунків. Позивач вказує, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме реєстраційної довідки № 216392749 щодо ОСОБА_1 відомості відсутні. Також відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме реєстраційної довідки № 216401072 об`єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ТОВ «КОНСАЛТ-БУД 2011» (код ЄДРПОУ 37574957). Позивач вважає, що відповідачем неправильно визначено базу оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, неправомірно нараховано суми з цього податку, визначені оскарженими податковими повідомленнями-рішеннями, а тому такі рішення підлягають скасуванню. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 - задоволено.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 17.05.2020 № 0098513-5806-2036, № 0098514-5806-2036 та № 0098515-5806-2036.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ 43143704)  на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код   НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. 
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з неправильним застосування норм матеріального права, а саме: ст. 67 Конституції України, п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2020, ухваливши по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначив, що відповідно до інформації, отриманої від Департаменту територіального контролю та довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_1 у 2018 році належали: квартира загальною площею 105.50 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 . Розрахунок оскаржуваних рішень здійснено відповідачем з урахуванням ставки податку за 2018 рік, визначеного Рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 №542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові», яка становила 37,23 грн за 1 квадратний метр бази оподаткування (1 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2018 року). Водночас відповідач вказує, що відповідно до положень п. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, платники податків мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних та у разі виявлення розбіжностей контролюючий орган проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення.
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов`язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав. 
Судом встановлено, що контролюючим органом на адресу ОСОБА_1 винесено податкове повідомлення-рішення № 0098513-5806-2036 від 17.05.2019 щодо нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на загальну суму 3927,77 грн; податкове повідомлення-рішення № 0098514-5806-2036 від 17.05.2019 щодо нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на загальну суму 5483,98 грн; податкове повідомлення-рішення 0098515-5806-2036 від 17.05.2019 щодо нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на загальну суму 8078,91 грн.
Розрахунок оскаржуваних рішень здійснено відповідачем з урахуванням ставки податку за 2018 рік, визначеного Рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 №542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові», яка становила 37,23 грн за 1 квадратний метр бази оподаткування (1 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2018 року). 
Щодо квартири загальною площею 105.50 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , розрахунок податкового повідомлення - рішення від 17.05.2019 №0098513-5806-2036: 105,50 X 37,23 = 3927,77 грн, де 105,50 - площа квартири; 37,23 - ставка податку.
Щодо квартири загальною площею 147.30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , розрахунок податкового повідомлення - рішення від 17.05.2019 №0098514-5806-2036: 147,30 X 37,23 - 5 483,98 грн, де 147,30 - площа квартири; 37,23 - ставка податку.
Щодо квартири загальною площею 217.00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розрахунок податкового повідомлення - рішення від 17.05.2019 №0098515-5806-2036 217,00 X 37,23 = 8 078,91 грн., де 217,00 - площа квартири; 37,23 - ставка податку.
Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями та вказуючи про неправомірність визначення відповідачем бази оподаткування, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що податкові зобов`язання, нараховані податковими повідомленнями-рішеннями від 17.05.2019 №0098513-5806-2036 та №0098514-5806-2036, нараховані позивачу на нерухоме майно (квартири АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8 ), що не перебувають у його власності, що свідчить про їх неправомірність. 
Також суд першої інстанції дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення  від 17.05.2019 №0098514-5806-2036 винесено відповідачем протиправно, обчислено контролюючим органом, серед іншого, без урахування вимог п.п. 266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з таких підстав.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України врегульовує відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. 
Відповідно до ст.265 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є складовою податку на майно.
Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку (пп.266.1.2 п.266.1 ст.266 ПК України).
Об`єктом оподаткування згідно пп.266.2.1 п.266.1 ст.266 ПК України, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України).
Відповідно до пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно з п.п.266.4.1 п.266.3 ст.266 ПК України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Згідно п.п.266.4.3 п.266.4 ст.266 ПК України, пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до: - об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту; - об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).
Згідно з п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Згідно п.п. 266.6.1 п.266.6 ст.266 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Згідно п.п. 266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:
а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є однією зі складових податку на майно і належить до місцевих податків, визначених  статтею 10 ПК України. Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу. Платниками податку на нерухомість є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, у власності яких перебуває відповідне майно.
Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004 р. передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 3 зазначеного законодавчого акту, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону,  виникають з моменту такої реєстрації.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації прав підлягає право власності.
Ч. 1 ст. 5 зазначеного законодавчого акту визначено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.
Таким чином, моментом виникнення в особи права власності на нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення, є проведення державної реєстрації такого права в Державному реєстрі прав та саме на підставі на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно контролюючим органом обчислюється база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб.
Як встановлено судом з долученої до матеріалів справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, об`єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_6 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 з 13.08.2009  (а.с. 56), по об`єкту нерухомості за адресою АДРЕСА_5 - відомості відсутні (а.с. 55).  
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскаржені податкові повідомлення-рішення від 17.05.2019 № 0098513-5806-2036 та № 0098514-5806-2036 є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки у позивача відсутнє зареєстроване право власності на нерухоме майно (квартири АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8 ), а отже він не є платником податку на нерухоме майно в розумінні ст. 266 ПК України. 
Щодо об`єкта нерухомості за адресою АДРЕСА_1 судом, з долученої до матеріалів справи Довідки з Державного реєстру прав встановлено, що вказане нерухоме майно належить на праві приватної власності ТОВ «КОНСАЛТ-БУД 2011» (код ЄДРПОУ 37574957) з 29.04.2020 (а.с. 53). 
Разом з тим відповідачем на виконання свого обов`язку, передбаченого приписами ч. 2 ст. 77 КАС України, не надано до суду жодних доказів на підтвердження перебування вказаного майна у власності позивача протягом 2018 року.
Крім того, із розрахунку оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, наведеного у відзиві, судом встановлено, що контролюючим органом не застосовувалась до позивача пільга зі сплати податку, виходячи із загальної площі об`єктів нерухомості, щодо яких позивачу нараховано податок, однак, як вже встановлено судом вище, податок щодо квартир загальною площею 105,50 кв.м. та 147,30 кв.м. позивачу нараховано протиправно, а тому за умови, що квартира загальною площею 217,0 кв.м. перебувала у власності позивача у 2018 році, контролюючий орган мав би застосувати податкову пільгу,  визначену п.п. 266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України.
З огляду на викладене, відповідачем не доведено суду правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення від 17.05.2019 № 0098514-5806-2036 - як наявність підстав для його прийняття, так і правомірність обчислення контролюючим органом податку, з урахуванням положень п.п. 266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України.
Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.
У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 року по справі № 520/9214/2020 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.Б. Русанова    Т.С. Перцова   	
Повний текст постанови складено  08.02.2021 року