Єдиний унікальний номер 243/6131/20 
Номер провадження 22-ц/804/458/21        

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 року
Донецький апеляційний суд у складі:
судді-доповідача Азевича В.Б.,
суддів: Кішкіної І.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області цивільну справу № 243/6131/20 за позовом Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2020 року (суддя Воронков Д.В., рішення ухвалено в приміщенні суду в м. Слов`янськ Донецької області, повне судове рішення складено 20 листопада 2020 року),-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2020 року Публічне акціонерне товариство «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (далі – ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз») звернулося до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькобгаз» здійснює постачання природного газу в житловий будинок АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 . За даною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . За період з 01 червня 2015 року по 30 червня 2020 року відповідач не сплачував вартість спожитого природного газу. 12.12.2017 року боржник був відключений від мережі газопостачання за борги згідно акту № 259. 12.01.2018 року було виявлено порушення кодексу газорозподільних систем споживачем у вигляді несанкціонованого відновлення газопостачання, що полягало у переміщенні крану вводу у відкрите положення, про що складено акт про порушення № 108 від 12.01.2018 року. 08.0202.2018 року труба газопроводу була відрізана вище крану вводу за несанкціоноване відновлення газопостачання, про що складено акт № 33. Знову 23.10.2019 року було виявлено та ліквідовано порушення у вигляді несанкціонованого підключення до газопроводу - до штуцера підключеного гумовий шланг, який входить у будинок, акт про порушення № 568 від 23.10.2019 року. 12.11.2019 року здійснено повторне відключення газопостачання шляхом відрізання. У зв`язку із зазначеними обставинами утворилася заборгованість у сумі 47 596,80 грн. Також відповідачу нарахована сума індексу інфляції в розмірі 8 182,66 грн та три проценти річних 3 321,42 грн від простроченої суми заборгованості. Відповідач попереджався про необхідність погасити заборгованість добровільно, а також про відповідальність за невиконання зобов`язання, проте, не реагував на попередження. На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, суму індексу інфляції, 3 % річних та витрати по сплаті судового розміру в розмірі 2 102,00 гривень.
Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27.08.2020 року позовні вимоги ПАТ «Донецькоблгаз» задоволено у повному обсязі.
Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27.10.2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення від 27.08.2020 року скасовано, справу призначено до судового розгляду. 
В листопаді 2020 року на адресу суду першої інстанції надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про компенсацію моральних та матеріальних витрат в зв`язку з обвинуваченням в боргах, крадіжці газу та відключення газопроводу. На обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що позовна заява ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» свідомо сфальсифікована з метою ввести суд в оману, а саме: в заяві вказано, що в будинку за адресою АДРЕСА_1 , є зареєстрованою одна особа, але, згідно довідки виконкому, за вказаною адресою зареєстровані особи відсутні; представнику ПАТ «Донецькоблгаз» було добре відомо, що вказаний будинок орендують ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; в актах вказаний абонент ОСОБА_4 , який помер в 2007 році. Надані представником ПАТ «Донецькоблгаз» акти свідчать про те, що він ( ОСОБА_1 ) не був присутній при їх складанні, а зміст документів надає можливість встановити особу, що здійснювала крадіжку газу. Також вказав, що з 2014 року він не мав можливості особисто приїхати до міста Слов`янська, одна із уповноважених ним осіб, що здійснювали нагляд за будинком, померла, а інша особа - втратила зір та можливість рухатися. Таким чином, за будинком з 2014 року контролю не було. 22.11.2019 року за його заявою була відкрита кримінальна справа за підозрою ОСОБА_3 у крадіжці, 27.12.2019 року він звернувся до начальника Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації з проханням укласти з ним договір на газопостачання, надав копію договору оренди будинку, в якому обов`язок по сплаті комунальних послуг був покладений на орендарів. За фальсифікованої позовної заяві судом було ухвалено необ`єктивне рішення, яке обвинуватило його, Ветерана праці, Почесного ветерана м. Києва, Почесного ветерана України, у створенні заборгованості та несанкціонованому заборі газу. На підставі статті 1167 ЦК України просив суд стягнути з ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» моральну шкоду у розмірі 65 000 грн.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2020 року позов ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Донецькоблгаз» заборгованість за спожитий і неоплачений природний газ у сумі 47 596,80 грн, індекс інфляції у сумі 8 182,66 грн, 3% річних у сумі 3 321,42 грн. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про стягнення моральної шкоди відмовлено в повному обсязі.
ОСОБА_1 на вказане судове рішення подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, відмовивши позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Також просив скасувати рішення в частині відмови в задоволенні його зустрічного позову та направити справу в цій частині на новий розгляд.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано положення частини 3 статті 815 ЦК України. Так, пунктом 5.2 договору оренди від 15 травня 2012 року визначено, що сплата усіх комунальних послуг здійснюється самостійно орендатором у встановлені строки з оформленням та пред`явленням квитанцій по оплаті. Крім того, договір з позивачем про постачання газу в період з 2004 року по теперішній час він не укладав. На думку скаржника, саме позивач відповідно до вимог законодавства був зобов`язаний забезпечити контроль за поведінкою орендатора щодо несплати заборгованості.
Представник ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, вказуючи на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».
В частині 1 статті 274 ЦПК України зазначено, що в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються, зокрема малозначні справи.
Крім того, згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 12.11.2004 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.
У відповідності до витягу з особистого рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_4 , ПАТ «Донецькоблгаз» здійснювало постачання природного газу в житловий будинок АДРЕСА_1 . З вказаного витягу також встановлено, що з липня 2015 року за зазначеною адресою виникла заборгованість за спожитий природний газ, яка до теперішнього часу не погашена та складає 47 596,80 грн.
Актом про порушення № 568 за р/с №6371 від 13.10.2019 року у житловому будинку АДРЕСА_1 встановлено порушення, що передбачено главою ХІ розділу 2 пункту 1.1 Кодексу газорозподільних систем, що полягало у несанкціонованому підключенні до газопроводу (до штуцера приєднаний гумовий шланг, що веде до будинку).
З Акту обстеження споживача природного газу № 6371 від 23.10.2019 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 проживають квартиранти: чоловік з дружиною, які від отримання акту відмовилися.
Актом № 259 від 12.12.2017 року зафіксовано відключення будинку за адресою: АДРЕСА_1 від газопостачання шляхом перекриття та опломбування вхідного крану. 
Згідно з актом про порушення № 108 від 12.01.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 виявлено порушення Кодексу газорозподільних систем, що полягало у несанкціонованому поновленні газопостачання шляхом відкриття вхідного крану. Абонент, в присутності якого складався акт, від його підпису відмовився. 
Актом № 33 від 08.02.2018 року зафіксовано відключення будинку за адресою: АДРЕСА_1 від газопостачання шляхом відрізання газопроводу вище вхідного крану, до відключення кран перебував у відкритому положенні, опломбування зірвано. 
Згідно з актом розрахунку не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості за жовтень 2019 року за особистим рахунком № 6371, вартість розрахованого газу складає 9 657,58 грн. 
Згідно акту розрахунку не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості від 31.01.2018 року за особистим рахунком № НОМЕР_1 , вартість розрахованого газу за період з 12.12.2017 по 08.02.2018 року складає 7 507,57 грн.
Відповідно до пункту 5.2 договору оренди житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що був укладений 15.05.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , сторони домовилися, що оплата всіх комунальних послуг здійснюється орендарем самостійно у встановлений законом строк з пред`явленням квитанції.
Задовольняючи позов ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» суд першої інстанції, з урахуванням невиконання ОСОБА_1 вимог пунктів 9-10 розділу 3 глави VI Кодексу газорозподільних систем, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Суд також зазначив, що пункт 5.2 Договору від 15.05.2012 року, який був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , передбачає відповідальність ОСОБА_2 щодо сплати комунальних послуг лише перед ОСОБА_1 , як наймодавцем, та не може створювати правових наслідків для ПАТ «Донецькоблгаз» у відношенні до ОСОБА_2 .
Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з відсутності факту заподіяння шкоди ОСОБА_1 з боку ПАТ «Донецькоблгаз».
Вищезазначені висновки суду першої інстанції є законними та обґрунтованими.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За частиною 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За частинами 1-3 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно із статтею 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За частинами 1, 5 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Частиною 1 статті 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Відповідно до статті 526, пункту 4 частини 1 статті 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2494 затверджений Кодекс газорозподільних систем (набрав чинності 27 листопада 2015 року), який розроблений відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.
Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем Оператор газорозподільної системи (ГРМ) – суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.
ПАТ «По газопостачанню та газифікаціє «Донецькоблгаз» є оператором ГРМ.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: несанкціоноване відновлення газоспоживання.
За частиною 1 та пунктом 2 частини 2 статті 59 Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 року суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку природного газу зокрема є несанкціонований відбір природного газу.
Відповідно до положень пункту 7 глави 9 розділу X Кодексу газорозподільних систем, у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак нижченаведених порушень представник Оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення.
Відповідно до пунктів 8-11 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.
За результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення.
При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.
Розрахунок необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення здійснюється за наявності акта про порушення та у порядку, визначеному в розділі ХІ цього Кодексу.
Згідно з пунктом 2 глави 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого відновлення газоспоживання або використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу спожитий об`єм природного газу визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача за період з дня припинення газопостачання (або у разі здійснення попередньої перевірки відключеного стану з дня такої перевірки, що має підтверджуватися відповідним актом перевірки), а при використанні газу без договору з дня його закінчення (розірвання) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.
Відповідно до пункту 7 глави 3 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документальне підтверджене споживання природного газу.
Згідно абзацам 1-3 пункту 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу (надалі Правила), затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Особливості здійснення постачання природного газу побутовому споживачу постачальником «останньої надії» визначені розділом VI цих Правил. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
Як передбачено абзацами 4-5 пункту 4 розділу ІІІ цих Правил, за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати Оператору ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.
Якщо відбулась зміна власності на об`єкт постачання природного газу, приєднаний до газорозподільних систем Оператора ГРМ, новий власник повинен самостійно звернутися до постачальника з відповідною заявою-приєднанням до договору постачання природного газу.
У пункті 4 глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем визначено, що за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені, що має бути зафіксовано у відповідному акті про пломбування.
Отже, з аналізу наведених норм закону випливає те, що споживання природного газу може відбуватися на підставі договору, укладеного газопостачальником та власником або наймачем об`єкта споживача. Власник або наймач об`єкта споживача зобов`язаний звернутися до позивача для укладення договору про надання населенню послуг з газопостачання, у тому числі і у випадку набуття ним права власності чи права користування об`єктом споживача, уже підключеним до газопостачання попереднім власником чи наймачем.
Саме власник або наймач, що перебуває у договірних правовідносинах із ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» несе відповідальність за порушення користування природного газу і саме власник або наймач є відповідальною особою за збитки, завдані позивачу в результаті несанкціонованого відбору природного газу, що подається у належній йому на праві власності чи користування об`єкти споживача.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 654/3093/16-ц.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 12 листопада 2004 року. 
З вказаного часу він, як новий власник будинку, договір на постачання природного газу не укладав, а звернувся до Слов`янського УГГ з заявою про укладення з ним договору на газопостачання лише 27.12.2019 року після нарахування за особовим рахунком № НОМЕР_1 , який був відкритий на ім`я попереднього власника - ОСОБА_4 , суми заборгованості у розмірі 47 596,80 грн., що є предметом позову у даній справі..
15 травня 2012 року між ОСОБА_1 (орендодавцем) та ОСОБА_2 (орендарем) будо укладено договір оренди будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . 
За пунктом 5.2 вищевказаного договору оплата всіх комунальних послуг здійснюється самостійно орендарем у встановлені законом строки з пред`явленням квитанцій.
Відповідно до частини 1 статті 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона – власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.
Згідно із частиною 3 статті 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.
За пунктами 9, 10 розділу 3 глави VI Кодексу газорозподільних систем у разі передавання об`єкта споживача або його частини в оренду та обумовлення договором оренди передавання орендареві відповідних повноважень щодо врегулювання договірних відносин з Оператором ГРМ стосовно забезпечення орендованого об`єкта або його частини природним газом між орендарем та Оператором ГРМ має бути укладений договір розподілу природного газу у порядку, визначеному цим Кодексом. У разі звільнення займаного об`єкта або приміщення (остаточного припинення користування природним газом) споживач зобов`язаний повідомити про це Оператора ГРМ не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення об`єкта або приміщення (остаточного припинення користування природним газом) та остаточно розрахуватись з ним з договором розподілу природного газу до вказаного споживачем дня звільнення об`єкта або приміщення (остаточного припинення користування природним газом) включно.
Аналогічні норми також закріплені у пунктах 12-13 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496.
В матеріалах справи відсутні відомості про те, що між ОСОБА_2 , як орендарем житлового будинку, та позивачем було укладено договір розподілу природного газу, а тому посилання скаржника на те, що судом першої інстанції не враховано положення частини 3 статті 815 ЦК України в даному випадку є безпідставним.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що пункт 5.2 договору про оренду будинку, що був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , передбачає відповідальність ОСОБА_2 щодо сплати комунальних послуг лише перед ОСОБА_1 , як наймодавцем, та не може створювати правових наслідків для ПАТ «Донецькоблгаз» у відношенні до ОСОБА_2 .
Відповідно до п. 26 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496 побутовий споживач, зокрема, зобов`язаний укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору.
За таких обставин, позивач звернувся з позовом до належного відповідача, який є власником будинку та який відповідно до статті 322 ЦК України несе тягар утримання майна. 
Колегія суддів також погоджується з розрахунком заборгованості, яка складається з: заборгованості за спожитий і неоплачений природний газ у сумі 47 596,80 грн; заборгованості по сплаті індексу інфляції, а також 3% річних за весь період заборгованості у сумі 11 504,08 грн.
Крім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про компенсацію моральних і матеріальних втрат в зв`язку в обвинуваченні в боргах, крадіжці газу і відключенні газопроводу.
Так, за частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Апеляційний суд доходить висновку про безпідставність зустрічного позову у зв`язку з тим, що матеріалами справи не підтверджується факт спричинення ПАТ «Донецькоблгаз» ОСОБА_1 моральної шкоди.
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.
За пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. Оскільки в даній справі ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Донецький апеляційний суд, -.
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді:         В.Б. Азевич

         І.В. Кішкіна

О.В. Халаджи