Справа № 347/2060/20 
Провадження № 22-ц/4808/290/21 
Головуючий у 1 інстанції Драч Д. С. 
Суддя-доповідач Девляшевський 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2021 року         м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
                       судді-доповідача        Девляшевського В.А.,
                       суддів:                Бойчука І.В., Мелінишин Г.П.,
                       секретаря                Пацаган В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Кутської селищної ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за законом, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Косівського районного суду, постановлену головуючою суддею Драч Д.С. 07 грудня 2020 року,
в с т а н о в и в:
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 та Кутської селищної ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за законом.
Ухвалою Косівського районного суду від 07 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу разом з усіма додатками та документами.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на порушення норм процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що ухвалу про залишення його позовної заяви без руху від 13 листопада 2020 року він отримав лише 26 листопада 2020 року, що підтверджується надісланим на його адресу конвертом, а тому висновок суду про те, що копію вказаної ухвали він отримав 20 листопада 2020 року є помилковим. Позивач ОСОБА_1 зазначає, що у виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху 07 грудня 2020 року він подав уточнену позовну заяву з виправленими недоліками, що підтверджується відтиском штампу Косівського районного суду. Крім того, апелянт зауважує, що у суду першої інстанції не було підстав для залишення його позовної заяви без руху, оскілки вона відповідала вимогам ст. ст. 175-177 ЦПК України. Вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що вказані ним причини не можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки такі причини встановлюються на стадії ухвалення судового рішення, а не під час вирішення питання про відкриття провадження. ОСОБА_1 вказав, що у позовній заяві ним було зазначено, що інших спадкоємців, окрім нього, немає, та зазначено адресу спадкового майна. Також апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що територіальна громада не може бути належним відповідачем у даній справі, оскільки він суперечить п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали, просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
Відповідачі ОСОБА_2 та Кутська сільська рада правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направляли, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення з таких підстав.
Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивач не усунув недоліки поданої позовної заяви, а саме не зазначив належний склад учасників справи та не вказав поважні причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а також належні докази цих обставин. Проте, з такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може з огляду на таке.
Відповідно до положень ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Процесуальні вимоги до змісту позовної заяви визначені ст. 175 ЦПК України.
В підпункті 1 п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року роз`яснено, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. 
Із змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що позовні вимоги про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за законом, аргументовано тим, що такий строк він пропустив у зв`язку із необхідністю виїзду на роботу за кордон та тимчасового проживання там з 05 грудня 2014 року по 29 травня 2020 року (а.с. 1-3). До позовної заяви було додано ряд доказів, в тому числі копія дозволу на тимчасове проживання в Російській Федерації (а.с.19).
Отже, звертаючись із вказаною позовною заявою, ОСОБА_1 виконав вимоги щодо змісту позовної заяви, передбачені ст. 175 ЦПК України.
Колегія суддів зауважує, що повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції не врахував, що застосування вимог ст.185 ЦПК України можливе лише у випадку, коли позовна заява не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст.175 ЦПК України. У зазначеній статті вимоги щодо форми і змісту позовної заяви є вичерпними. Заява не може бути визнана неподаною, залишеною без руху або повернутою з мотивів ненадання доказів та інших не передбачених законом підстав. 
Отже, суд першої інстанції помилково вважав, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам процесуального законодавства України. 
Апеляційний суд зауважує, що вимога суду першої інстанції щодо зазначення позивачем інших причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а також належних доказів цих обставин на стадії відкриття провадження у справі, не ґрунтується на нормах чинного процесуального законодавства, оскільки такі обставини вирішуються під час розгляду справи по суті.
Також апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції про повернення позовної заяви ОСОБА_1 з підстав неналежного складу учасників справи, зокрема, зазначення ним відповідачем Кутську сільську раду, оскільки по-перше, заміна неналежного відповідача або залучення до участі у справі іншої особи у якості співвідповідача могла бути здійснена в порядку, визначеному статтею 51 ЦПК України. А по друге, за змістом п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при відсутності інших спадкоємцем за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_1 копію ухвали про залишення його позовної заяви без руху від 13 листопада 2020 року отримав 26 листопада 2020 року, що підтверджується документально. Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 подав 07 грудня 2020 року, тобто до закінчення строку, визначеного в ухвалі суду про залишення його позовної заяви без руху. 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для повернення позовної заяви ОСОБА_1 . 
За таких обставин оскаржувана ухвала не може вважатися законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 379 ЦПК України.
Керуючись ч.13 ст. 7, ст. ст. 369, 374, 379, 383 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Косівського районного суду від 07 грудня 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                        В.А. Девляшевський
Судді:                                                                        І.В. Бойчук 
                                                                               Г.П. Мелінишин

Повний текст постанови складено 09 лютого 2021 року.