ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 759/13222/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: І.Ю. Миколаєць

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  16 березня 2021 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                               Аліменка В.О., 
суддів                                                   Кучми А.Ю., Бєлової Л.В.
за участю секретаря                               Юрковець А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальника Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві Рубана Олега Миколайовича, Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 11.06.2020 року № 129,-

В С Т А Н О В И Л А: 

ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 11.06.2020 року № 129.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.06.2020 начальником Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві Рубаном О.М. винесено постанову за № 129 по справі про адміністративне правопорушення, якою начальника управління продажу теплової енергії СП «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго» ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-2 КУпАП та накладено на позивача стягнення у вигляді штрафу в розмірі 306,00 грн. 
Підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало невиконання вимог припису від 06.02.2020 № 122 щодо усунення порушень в частині здійснення нарахування за отримані послуги з централізованого опалення без урахування показань приладів обліку, яким зобов`язано КП «Київтеплоенерго» усунути порушення, що полягає у здійсненні перерахунку за отримані послуги централізованого опалення урахуванням показань приладів обліку за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено відносно позивача протокол від 01.06.2020 № 125 про адміністративне правопорушення. 
Однак, позивач вважає, що врахування показань індивідуальних приладів обліку (які позивач не враховував) не є законним оскільки оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку теплової енергії здійснюється у разі наявності технічної можливості. Така можливість визначається відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2018 р. № 829 (Постанова КМУ від 10.10.2018 р.). Як зазначає позивач, до уваги можуть братися показання лише тих засобів обліку, які встановлені відповідно до ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». 
Позивачем не були враховані засоби обліку за адресою АДРЕСА_1 , оскільки це порушує норми вищезазначеного законодавства, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідач діяв виключно на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, а спірна постанова винесена з дотриманням та у повній відповідності норм матеріального і процесуального права та є такою, яка не має підстав для скасування.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 19.01.2020 року на адресу Головного управління надійшло доручення від Держпродспоживслужби України № 15.3-4/2/292 від 10.01.2020 року щодо здійснення перевірки фактів можливого порушення прав споживача з боку КП «Київтеплоенерго» викладених у зверненні гр. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), погодження Мінекономіки на проведення Головним управлінням позапланового заходу державного нагляду (контролю) на підставі звернення фізичної особи про порушення її законних прав суб`єктом господарювання КП «Київтеплоенерго» та звернення гр. ОСОБА_2 з додатками.
На підставі звернення гр. ОСОБА_2 , погодження Мінекономіки, Головним управлінням Держпродспоживслужби було прийнято Наказ про проведення позапланового заходу (перевірки) КП «Київтеплоенерго» від 28.01.2020 № 464 та Направлення на проведення заходу від 29.01.2020 № 369.
Під час проведення позапланового заходу по зверненню гр. ОСОБА_2 встановлено, що в опалювальному періоді 2019-2020 рр. нарахування за послугу з теплопостачання справлялась плата за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку проводилось без урахування їх показань, що не відповідає абзацу 2 пункту 9 Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню, а саме: справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається.
За результатами позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів Головним управлінням Держпродспоживслужби складено Акт № 464-1 від 05.02.2020, яким зафіксовано порушення: абз.2 пункту 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630.
На підставі акта № 464-1 від 05.02.2020, керуючись ч. 8 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері, господарської діяльності» відносно КП «Київтеплоенерго» видано обов`язковий до виконання Припис від 06.02.2020 року № 122 зі строком усунення виявлених порушень до 28.02.2020 року.
23 квітня 2020 року Головним управлінням було видано Наказ на проведення позапланового заходу № 1850 та Направлення № 1414. Позаплановий захід здійснювався на предмет перевірки: стану виконання припису № 122 від 06.02.2020 року.
07 травня 2020 року Головним управлінням Держпродспоживслужби було проведено позаплановий захід КП «Київтеплоенерго», за результатами якого складено Акт № 1850-1, в якому зазначено, що під час проведення позапланового заходу на підставі припису від 06.02.2020 №122 про усунення порушень вимог законодавства встановлено невиконання або несвоєчасне виконання Припису про усунення порушень прав споживачів за зверненням гр. ОСОБА_2 .
Актом перевірки зафіксовано порушення частини 1 статті 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V, частини 2 статті 188-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, частини 9 статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів».
01 червня 2020 року складено протокол про адміністративне правопорушення № 125 відносно начальника управління продажу теплової енергії СП «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго» ОСОБА_1 .
11 червня 2020 року проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення. За результатами розгляду матеріалів адміністративної справи встановлено, що своїми діями начальник управління продажу теплової енергії СП «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго» ОСОБА_1 порушив вимоги частини другої статті 188-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та частини першої статті 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а саме: ухилився від своєчасного виконання Припису Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 06.02.2020 № 122 про усунення порушень законодавства, що зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення №125 від 01.06.2020.
11.06.2020 року начальником Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві Рубаном О.М. складено постанову № 129 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за порушення ч. 2 ст. 188-2 КУпАП, (ухилився від виконання припису від 06.02.2020 р. №122) та накладено на позивача стягнення у вигляді штрафу в розмірі 306,00 грн.
Вважаючи, що постанова про накладення адміністративного стягнення є протиправною та необґрунтованою, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки в переважній кількості будівель, де є індивідуальні вузли обліку, останні були встановленні за застарілим законодавством, то їх актуалізація та врахування призведуть до того, що переважна кількість будівель не відповідатиме нормам Постанови №829, що порушуватиме права третіх осіб, які такі індивідуальні вузли обліку не встановлювали, а відтак в даному випадку при застосуванні норм постанови №829 буде не зворотня дія у часі законодавства відносно окремих вузлів обліку, а наявність нових вимог, яким мають відповідати всі індивідуальні елементи теплової системи будинку як частини цілого. Таким чином, позивач у своїй діяльності керувався нормами чинного законодавства, які слід було застосувати у даному випадку, та накладення на нього адміністративного стягнення є незаконним.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено підстави проведення позапланових заходів, зокрема, є перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).
Згідно ч. 2 статті 188-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) ухилення посадових осіб і громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, від своєчасного виконання приписів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, про усунення порушень прав споживачів - тягне за собою накладення штрафу від одного до вісімнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст. 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Як було встановлено судом, оскаржувана постанова від 11.06.2020 року № 129 була прийнята за ухилення позивача від виконання припису № 122 від 06.02.2020 року.
З матеріалів справи вбачається, що в приписі було зазначено про необхідність КП «Київтеплоенерго» врахувати показання вузла розподільного обліку теплової енергії в квартирі АДРЕСА_1 та здійснити перерахунок за опалювальний період 2019-2020 року з урахуванням показань вузла розподільного обліку теплової енергії, встановленого в квартирі АДРЕСА_1 .
В свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що лічильник тепла у квартирі АДРЕСА_1 був встановлений та прийнятий на облік 08 серпня 2018 року, що підтверджується актом прийняття на комерційний облік вузла обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення, ОСОБА_2 сплачувала за спожиття теплоенергії згідно показників свого теплового лічильника.
05.11.2019 року гр. ОСОБА_2 отримала лист від позивача з вимогою надати акт обстеження із відповідним виконанням до п.4 Порядку визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії, затвердженого постановою КМ України від 10 жовтня 2018 р. № 829, та після отримання вказаного листа лічильник споживача було знято з обліку.
Згідно пункту 1 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодно та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 (далі - Правила № 630), ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги).
Відповідно до абз. 2 пункту 10 Правил № 630, справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.
Відповідно до статті 1 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»:
вузол обліку - комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності);
вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів.
Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії затверджується Кабінетом Міністрів України. За наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2018 року № 829 затверджено Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії.
Пунктом 6 Порядку № 829 передбачено, що технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку наявна за відповідності внутрішньобудинкової системи опалення всім таким критеріям: окреме відгалуження системи опалення для окремого приміщення, наявність якого встановлено під час візуального огляду та яке передбачене принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення будівлі (за наявності); принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення передбачено технічну можливість встановлення автоматичних регуляторів температури в приміщеннях для регулювання споживання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що не призведе до порушень гідравлічного режиму внутрішньобудинкової системи опалення будівлі; під час встановлення вузла розподільного обліку буде забезпечено дотримання вимог застосування засобу вимірювальної техніки та умов його належної експлуатації, що зазначені у технічній (супровідній) документації на цей засіб; можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації.
Згідно п. 3 Порядку № 829 розподільний облік споживання комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж і оснащена вузлами комерційного обліку теплової енергії, забезпечується шляхом встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії на вводі трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення в окреме приміщення будівлі або приладів - розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах.
Відповідно до вимог п. 10 Порядку № 829 оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09 серпня 2018 року № 205, за наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим.
В свою чергу слід зазначити, що Порядок № 829 набрав чинності лише 24.10.2018, тому положення та вимоги даного порядку мають застосовуватися (до нових відносин, які визначають процедуру встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії) з моменту чинності даного порядку, та не мають зворотної сили до вже встановлених лічильників, які були прийняті на облік.
Відповідно до статті 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Крім того, слід зазначити, що Порядок № 829 не передбачає зняття з обліку тих лічильників споживачів, які були погоджені та взяті на облік до набуття чинності цієї постанови, та не встановлює заборони щодо врахування показників по даним лічильникам, які надаються споживачами.
Також, не вимагається повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку та відповідно з новою процедурою, який раніше був прийнятий на абонентський облік, до набрання чинності Порядку №829.
Так, згідно п. 12 Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвиту, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12 жовтня 2018 року № 270, не вимагається повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії), який раніше був прийнятий на абонентський облік, в приміщенні реконструйованої, капітально відремонтованої будівлі, якщо реконструкція, капітальний ремонт будівлі були здійснені без заміни такого вузла обліку (приладу - розподілювача теплової енергії).
Таким чином, у КП «Київтеплоенерго» були відсутні правові підстави для зняття з обліку індивідуальний лічильник гр. ОСОБА_2 , який був погоджений та взятий на облік 08 серпня 2018 року.
Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що КП «Київтеплоенерго» порушено абз. 2 пункту 10 Правил № 630 відповідно до якого справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. 
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.
У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Згідно ч. 8 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» припис - це обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» однією з підстав здійсненне позапланових заходів державного нагляду (контролю) передбачено перевірку виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).
Частиною 9 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що невиконання приписів, розпоряджень та інших розпорядчих документів органу державного (контролю) тягне за собою застосування штрафних санкцій до суб`єкта господарювання згідно із законом.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова про адміністративне правопорушення від 11.06.2020 року № 129 була прийнята відповідно до вимог чинного законодавства.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.
Разом з цим, позивачем не надано належних та допустимих доказів які б свідчили про протиправні дії суб`єкта владних повноважень або протиправність   прийнятих ним рішень.
Не встановлено судом відповідних обставин і в ході розгляду справи.
Отже, враховуючи, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. 
За наведених обставин у їх сукупності та взаємозв`язку, колегією суддів встановлено, що доводи апелянта заслуговують уваги, оскільки спростовують висновки суду першої інстанції.
З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи невірно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, у зв`язку з чим прийняв незаконне та необґрунтоване рішення.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України встановлено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 271, 286, 272, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві - задовольнити.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року- скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена до Верховного Суду.

Суддя-доповідач                                                                      В.О. Аліменко 

Судді                                                                                          А.Ю. Кучма 

                                                                                                    Л.В. Бєлова