УХВАЛА

25 лютого 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/11264/20 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Берднік І.С.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Комунальної корпорації «Київавтодор»
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2021 (у складі колегії суддів: Демидова А.М. (головуючий), Владимиренко С.В., Ходаківська І.П.)
та рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 (суддя Ващенко Т.М.)
у справі № 910/11264/20
                                                                                                                                                                              
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут «Київдормістпроект»
до Комунальної корпорації «Київавтодор»
про стягнення 1   135   768,14 грн, 

ВСТАНОВИВ: 
09.02.2021 Комунальна корпорація «Київавтодор» (далі - КК «Київавтодор») звернулася до безпосередньо Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 у справі № 910/11264/20.
Касаційну скаргу оформлено з порушенням вимог, установлених статтею 290    Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК).
За змістом пункту 1 частини 1 статті 287 ГПК учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до частини 2 статті 287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Таким чином, із огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, касаційна скарга має містити:  
пункт 1) - формулювання висновку щодо застосування норми права із зазначенням цієї норми права з викладенням правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також покликання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких правовідносинах; 
пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та мотивів такого обґрунтування відступлення; 
пункт 3) - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній. 
У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 ГПК.
У касаційній скарзі КК «Київавтодор» викладено обставини справи №910/11264/20, обґрунтування того, в чому, на думку скаржника, полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права під час ухвалення оскаржених судових рішень. 
Водночас підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК підстави (підстав), у касаційній скарзі не зазначено і не обґрунтовано, що порушує правило, встановлене пунктом 5 частини 2 статті 290 ГПК.
Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 290 ГПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено вимоги особи, яка подає скаргу. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 у справі №910/11264/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2021, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут «Київдормістпроект» до КК «Київавтодор» про стягнення 1   135   768,14 грн задоволено частково. Ухвалено стягнути з КК «Київавтодор» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут «Київдормістпроект»: 950   000,00 грн - основного боргу, 46   650,06 грн - 3 % річних, 66   469,53 грн - інфляційних втрат і 15   946,79 грн - судового збору;  в іншій частині позову відмовлено. 
У касаційній скарзі КК «Київавтодор» просить Суд зазначені судові рішення скасувати.
Разом із цим, за змістом касаційної скарги КК «Київавтодор» вказує на  відсутність підстав для стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 950   000,00 грн, тобто скаржник не погоджується з оскарженими судовими рішення у частині задоволених позовних вимог щодо стягнення суми основного боргу. 
Отже, КК «Київавтодор» слід уточнити заявлені у касаційній скарзі вимоги.
Відповідно до частини 2 статті 292 ГПК у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
За змістом частини 2 статті 174 ГПК в ухвалі про залишення скарги без руху зазначаються, зокрема, недоліки цієї скарги, спосіб і строк їх усунення.
Ураховуючи те, що касаційну скаргу КК «Київавтодор» оформлено з порушенням вимог, установлених пунктами 5, 6 частини 2 статті 290 ГПК, цю скаргу слід залишити без руху із наданням скаржникові строку для усунення недоліків.
Суд визначає скаржникові спосіб усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в цій ухвалі, шляхом подачі нової редакції касаційної скарги із зазначенням і належним обґрунтуванням підстави (підстав) касаційного оскарження, передбаченої (передбачених) частиною 2 статті 287 ГПК (із урахуванням змісту цієї ухвали), а також уточненням вимог касаційної скарги.
При цьому Суд звертає увагу скаржника на те, що нову редакцію касаційної скарги, подану на виконання вимог цієї ухвали, необхідно також надіслати іншим учасникам справи № 910/11264/20, надавши Суду докази такого надіслання.
Керуючись статтями 174, 234, 235, 292 ГПК, 
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Комунальної корпорації «Київавтодор» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 у справі № 910/11264/20 залишити без руху.
2. Надати Комунальній корпорації «Київавтодор» строк для усунення недоліків цієї скарги до 19.03.2021.
3. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                          І. С. Берднік