Ухвала
 
29 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 379/1438/18
провадження № 61-5087св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест»,
відповідачі:  ОСОБА_1 , фермерське господарство «Даценко», 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» на рішення Таращанського районного суду Київської області від 19 листопада 2019 року в складі судді: Зінкіна В. І., та постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року в складі колегії суддів: Слюсар Т. А., Волошиної В. М., Мостової Г. І.,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
 
У листопаді 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» (далі - ТОВ «Інтерагроінвест») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , фермерського господарства «Даценко» (далі - ФГ «Даценко») про визнання недійсним договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) та визнання поновленим договору оренди земельної ділянки.
 
Позов мотивований тим, що 18 вересня 2012 року між СП «Світанок» та власником земельної ділянки ОСОБА_1 укладено договір № 630 оренди земельної ділянки під кадастровим номером 3224487700:03:001:0054. Вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстрований 29 грудня 2012 року в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області за № 322440004005070. 06 жовтня 2017 року запис про наявність іншого речового права (права оренди) перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису 22782611. Термін дії договору оренди земельної ділянки з урахуванням дати реєстрації договору, закінчився 29 грудня 2017 року. 24 березня 2017 року за вх. № 158 до СП «Світанок» поштовим відправленням надійшла письмова заява від ОСОБА_1 датована 22 березня 2017 року, в якій вона повідомляє про те, що вона є власником вказаної земельної ділянки і не має намірів продовжувати договір оренди на новий строк, просив передати земельну ділянку у власне користування.
 
26 квітня 2017 року надіслано на адресу ОСОБА_1 , лист-повідомлення з підписаним зі сторони СП «Світанок» проектом додаткової угоди від 26 квітня 2017року до договору № 630 оренди земельної ділянки від 18 вересня 2012 року (три примірники), відповідно до умов якої строк оренди пролонгується до 31 грудня 2024 року. Лист з додатками направлений на адресу власника листом з оголошеною цінністю та описом вкладення, який відповідач отримала 30 травня 2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення. 16 червня 2017 року до СП «Світанок» надійшла повторна заява від ОСОБА_1 датована 24 травня 2017 року, яка за змістом є аналогічною з попередньою (від 22 березня 2017 року). В своїй заяві ОСОБА_1 просить повернути земельну ділянку у власне користування. Жодних інших звернень або ж письмових повідомлень від ОСОБА_1 не надходило. Зокрема, жодних листів-повідомлень про прийняте орендодавцем рішення про згоду укласти додаткову угоду або ж обґрунтувань відмови в її підписанні на лист-повідомлення позивача надісланий 27 травня 2017 року до СП «Світанок» та в подальшому до ТОВ «Інтерагроінвест» не надходило.
 
У жовтні 2018 року ТОВ «Інтерагроінвест» отримав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацію про належну ОСОБА_1 земельну ділянку, а саме, що 03 січня 2018 року, тобто через кілька днів після закінчення строку дії договору оренди землі з СП «Світанок», ОСОБА_1 уклала новий договір оренди земельної ділянки № 110 під кадастровим номером 3224487700:03:001:0054, площею 2,3500 га з іншим орендарем - ФГ «Даценко». Право оренди за вказаним договором зареєстровано 22 лютого 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 25062119.
 
03 січня 2018 року інше речове право було припинено та 25 квітня 2019 року між відповідачами було укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), згідно змісту якого строк користування земельною ділянкою встановлюється до 31 грудня 2029, розмір плати складає 14 340,00 грн. Відповідач ОСОБА_1 надала СП «Світанок» недостовірну інформацію про свої наміри самостійно використовувати належну їй земельну ділянку, оскільки мала наміри укласти договір з іншим орендарем. В той же час, в 2017 році СП «Світанок» пропонувало ОСОБА_1 укласти договір оренди землі на значно кращих умовах. А саме, орендна плата в грошовій формі, яка була запропонована ОСОБА_1 в 2017 році від СП «Світанок» мала розмір в грошовій формі 13 167,706 грн, що на 2 167,706 грн більше за пропозицію ФГ «Даценко». Тому є наявний факт порушення переважного права СП «Світанок» на поновлення договору оренди земельної ділянки орендодавцем ОСОБА_1 на новий строк. СП «Світанок було реорганізовано, а саме приєднано до ТОВ «Інтерагроінвест» з визначенням останнього правонаступником всіх прав та обов`язків СП «Світанок», що знайшло своє відображення в установчих документах товариства.
 
ТОВ «Інтерагроінвест», з урахуванням уточнення позовних вимог, просило:
визнати недійсним договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, площею 2,3500 га, кадастровий номер 3224487700:03:001:0054, що укладений 25 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та ФГ «Даценко», номер запису про інше речове право 31566501 (право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 
визнати поновленим з ТОВ «Інтерагроінвест» договір № 630 оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області площею 2,3500 га, кадастровий номер 3224487700:03:001:0054, що укладений 18 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та СП «Світанок», на умовах, що викладені в додатковій угоді від 26 квітня 2017 року до договору № 630 оренди земельної ділянки від 18 вересня 2012 року, строком на 7 років;
судові витрати покласти на відповідачів.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 19 листопада 2019 року в задоволенні уточненого позову ТОВ «Інтерагроінвест» до ОСОБА_1 , ФГ «Даценко» про визнання недійсним договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) та визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 18 вересня 2012 року відмовлено в повному обсязі.
 
Скасовано заходи забезпечення позову встановлені ухвалою суду від 20 травня 2019 року, а саме скасовано заборону ФГ «Даценко» ідентифікаційний код юридичної особи 40769592, с. Калинове Таращанського району Київської області, вул. Новоселівська, 14, до набрання законної сили рішенням у даній справі, звертатися до реєстраторів та здійснювати будь-які дії по внесенню змін в єдиний державний реєстр речових прав відносно земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 кадастровий № 3224487700:03:001:0054, площею 2,3500 га, що розташована в адміністративних межах Калиновецької (раніше Чапаєвської) сільської ради Таращанського району Київської області. Вказано, що заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили цим рішенням.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що підстав для визнання недійсним договору емфітевзису від 25 квітня 2019 року судом не встановлено. Після збору врожаю 2017 року належна ОСОБА_1 земельна ділянка була повернута ОСОБА_1 за погодженням з СП «Світанок». З осені 2017 року СП «Світанок» земельною ділянкою ОСОБА_1 не користується. Зібрані по справі докази безспірно свідчать про факт заявлення ОСОБА_1 заперечення стосовно поновлення договору оренди землі як за шість місяців до закінчення строку дії договору оренди, так і після отримання пропозиції від позивача до закінчення дії договору, суд приходить до висновку про припинення переважного права позивача на поновлення договору оренди землі на новий строк. Суд не знайшов підстав вважати наявним у позивача переважного права на поновлення договору оренди землі та відсутність належних та допустимість доказів протилежного, беручи до уваги невірно обраний спосіб захисту, суд зробив висновок про відмову в задоволенні позовних вимог.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Інтерагроінвест» залишено без задоволення. Рішення Таращанського районного суду Київської області від 19 листопада 2019 року залишено без змін. 
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що за приписами частини третьої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). ОСОБА_1 завчасно, як передбачено пунктом 3.4 договору оренди земельної ділянки від 18 вересня 2012 року, за шість місяців до закінчення строку дії договору повідомила орендаря про те, що не має наміру продовжувати дію договору чи укладати з ним новий договір. Після збору врожаю 2017 року належна ОСОБА_1 земельна ділянка була повернута ОСОБА_1 за погодженням з СП «Світанок», з осені 2017 СП «Світанок» земельною ділянкою ОСОБА_1 не користується. 03 січня 2018 після закінчення строку дії договору оренди землі з СП «Світанок», ОСОБА_1 уклала з ФГ «Даценко» новий договір № 110 оренди належної їй земельної ділянки. 14 травня 2019 року зазначене право було припинено на підставі угоди про розірвання договору оренди землі, № б/н від 25 квітня 2019, укладеної між ОСОБА_1 та ФГ «Даценко», відомості внесені до реєстру 16 травня 2019 року. 25 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та ФГ «Даценко» укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) і 14 травня 2019 року зареєстровано інше речове право на вказану земельну ділянку, номер запису про інше речове право: 31566501. Оскільки договір оренди землі не було продовжено, то право користування земельною ділянкою за цим договором є припиненим. Суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку. Апеляційна скарга переповнена оцінкою доказів, при цьому не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті, чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку. Висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.
 
Аргументи учасників справи
 
У березні 2020 року ТОВ «Інтерагроінвест» подало касаційну скаргу, в якій просить оскаржені рішення повністю скасуватита ухвалити нове рішення, яким вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду: від 15 травня 2019 року у справі № 912/3810/16; від 10 вересня 2018 року у справі № 920/739/17; від 22 травня 2019 року у справі № 233/844/18; від 18 січня 2018 року у справі № 910/12017/17; від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). Суд першої інстанції в своєму рішенні від 19 листопада 2019 року з висновками якого погодився апеляційний суд (крім усього іншого) жодним чином не застосував норми частин першої-п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі», які підлягали застосуванню. У рішенні суду має місце застосування вимог частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», які не підлягали застосуванню у вказаних правовідносинах, що в подальшому призвело до ухвалення незаконного рішення, адже позивач при зверненні з позовом просив суд поновити договір оренди з підстав зазначених у частинах першій-п`ятій статті 33 Закону України «Про оренду землі».
 
У липні 2020 року ОСОБА_1 та ФГ «Даценко» 2021 року через представника Архипенко О. А., в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін. Відзив мотивований безпідставністю та необґрунтованістю доводів касаційної скарги. Вказує, що позивач добровільно повернув землю із орендного користування у вересні 2017 року згідно домовленостей між представниками СП «Світанок» та фермерських господарств. Суть домовленостей зводилась до проведення обміну земельними ділянками для зручності їх подальшого обробітку єдиними масивами після збору урожаю 2017 року. Прийняте рішення відображене у протоколі зборів представників агропідприємств від 20 серпня 2017 року, у якому визначено які поля СП «Світанок» виділяє фермерським господарствам, а взамін СП «Світанок» для обробітку передаються поля згідно розташування земельних ділянок (паїв) в натурі, що маються оброблятися орендарями ФГ «Даценко», ФГ «Тікич», СП «Дубівське».
 
У липні 2020 року ТОВ «Інтерагроінвест» подало відповідь на відзив, в якому вказувало, що позивач надав свої обґрунтування та заперечення у Касаційній скарзі та повністю її підтримує.
 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.
 
Межі та підстави касаційного перегляду
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
 
В ухвалі Верховного Суду від 05 червня 2020 року вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду: від 15 травня 2019 року у справі № 912/3810/16; від 10 вересня 2018 року у справі №920/739/17; від 22 травня 2019 року у справі № 233/844/18; від 18 січня 2018 року у справі № 910/12017/17; від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Фактичні обставини
 
Суди встановили, що ОСОБА_1 , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЯД № 772803, є власником земельної ділянки площею 2,3500 га, кадастровий номер: 3224487700:03:001:0054, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області.
 
18 вересня 2012 року між відповідачем ОСОБА_1 та СП «Світанок», правонаступником якого є позивач ТОВ «Інтерагроінвест», був укладений договір оренди земельної ділянки № 630 строком на 5 років на земельну ділянку площею 2,3500 га, кадастровий номер 3224487700:03:001:0054, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, яка використовувалася СП «Світанок» за цільовим призначенням. Вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстрований 29 грудня 2012 року в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області за № 322440004005070.
 
Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер: 100080536 від 11 жовтня 2017 року, державним реєстратором - приватним нотаріусом Ставищенського районного нотаріального округу Київської області Кошинською Л. О. 06 жовтня 2017 року зареєстровано інше речове право на земельну ділянку з кадастровим номером 3224487700:03:001:0054, площею 2,35 га, номер запису про інше речове право: 22782611. Підстава виникнення іншого речового права - договір оренди земельної ділянки № 630, укладений 18 вересня 2012 року між відповідачем 1 та СП «Світанок» (позивачем). Відповідно, строк оренди земельної ділянки закінчився 29 грудня 2017 року.
 
22 березня 2017 року ОСОБА_1 направлено позивачу заяву, в якій вона повідомляє, що є власником земельної ділянки і не має намірів продовжувати договір оренди на новий строк, просить передати земельну ділянку у власне користування після збирання врожаю 2017 року. Як вбачається із відтиску штампу, дану заяву СП «Світанок» отримало 24 березня 2017 року за вх. № 158.
 
Маючи намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки з орендодавцем ОСОБА_1 , СП «Світанок», як орендар 27 травня 2017 року за вих. № 630-209 від 26 квітня 2017 року надіслало на адресу ОСОБА_1 , лист-повідомлення з підписаним зі сторони СП «Світанок» проектом додаткової угоди від 26 квітня 2017 року до договору № 630 оренди земельної ділянки від 18 вересня 2012 року (три примірники), відповідно до умов якої строк оренди пролонгується до 31 грудня 2024 року. Лист з додатками направлений на адресу власника листом з оголошеною цінністю та описом вкладення, який відповідач отримала 30 травня 2017 року.
 
24 травня 2017 року ОСОБА_1 направлено позивачу заяву, в якій вона повідомляє, що є власником земельної ділянки і не має намірів продовжувати договір оренди на новий строк, просить передати земельну ділянку у власне користування після збирання врожаю 2017 року. Дану заяву позивачем отримано 16 червня 2017 року.
 
Після збору врожаю 2017 року належна ОСОБА_1 земельна ділянка була повернута ОСОБА_1 за погодженням з СП «Світанок». З осені 2017 року СП «Світанок» земельною ділянкою ОСОБА_1 не користується.
 
03 січня 2018 року після закінчення строку дії договору оренди землі з СП «Світанок», ОСОБА_1 уклала з ФГ «Даценко» новий договір № 110 оренди належної їй земельної ділянки площею 2,3500 га, кадастровий номер: 3224487700:03:001:0054.
 
Право оренди зареєстровано 22 лютого 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 25062119, строк дії договору 7 років, до 31 грудня 2026 року з правом пролонгації.
 
04 лютого 2019 року між ОСОБА_1 та ФГ «Даценко» укладено Додаткову угоду до Договору оренди землі № 110 від 03 січня 2018 року.
 
14 травня 2019 року зазначене інше речове право було припинено на підставі угоди про розірвання договору оренди землі, № б/н від 25 квітня 2019 року, укладеної між ОСОБА_1 та ФГ «Даценко». Відомості внесені до реєстру 16 травня 2019 року, індексний номер рішення: 46884449.
 
25 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та ФГ «Даценко» укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) № б/н, згідно якого власник надає в користування землекористувачу, а землекористувач приймає в користування від власника земельну ділянку площею 2,3500 га, в тому числі 2,3500 га ріллі, яка знаходиться на території Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, кадастровий номер: 3224487700:03:001:0054, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з метою її використання за цільовим призначенням для сільськогосподарських потреб.
 
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягну: 166788847 від 16 травня 2019 року, державним реєстратором Гречінською Н. П., Першотравенська сільська рада Обухівського району Київської області, 14 травня 2019 року зареєстровано інше речове право на вказану земельну ділянку, номер запису про інше речове право: 31566501. Підстава виникнення іншого речового права: договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), серія та номер: б/н, виданий 25 квітня 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Даценко», строк дії договору: до 31 грудня 2029 року.
 
Суди встановили, що підстави для визнання недійсним договору емфітевзису від 25 квітня 2019 року відсутні.
 
Позиція Верховного Суду
 
У пункті 5 частини першої статті 396 ЦПК України зазначено, що суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
 
Аналіз пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України свідчить, що якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилалася особа у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними, то касаційне провадження закривається.
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року в справі № 373/1281/16-ц (провадження № 14-128цс18) зазначено, що «під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин».
 
У справі, що переглядається, правонаступник попереднього орендаря земельної ділянки звернувся з позовом до власника та землекористувача з позовом про визнання недійсним договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) та визнання поновленим договору оренди земельної ділянки. Встановлені фактичні обставини:  ОСОБА_1 направлено позивачу заяву, в якій вона повідомляє, що є власником земельної ділянки і не має намірів продовжувати договір оренди на новий строк, просить передати земельну ділянку у власне користування після збирання врожаю 2017 року після закінчення строку дії договору оренди землі з СП «Світанок», ОСОБА_1 уклала з ФГ «Даценко» новий договір № 110 оренди належної їй земельної ділянки інше речове право було припинено на підставі угоди про розірвання договору оренди землі, № б/н від 25 квітня 2019 року. Між ОСОБА_1 та ФГ «Даценко» укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) № б/н, згідно якого власник надає в користування землекористувачу, а землекористувач приймає в користування від власника земельну ділянку.
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15 травня 2019 року у справі № 912/3810/16 орендар звернувся до органу місцевого самоврядування з позовом про визнання укладеною додаткової угоди. Встановлені фактичні обставини: між Добровеличківською районною державною адміністрацією та орендарем було укладено договір оренди землі, згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» з 1 січня 2013 року розмежовано землі державної та комунальної власності; власником орендованої земельної ділянки за договором оренди землі від 07 жовтня 2008 року стала Олексіївська сільська рада; відповідач своїм листом № 40-01-21/1 від 18 липня 2014 року попередив позивача, що власником вказаної земельної ділянки, яку орендує позивач, є Олексіївська сільська рада, у зв`язку із зміною власника земельної ділянки, цю земельну ділянку не потрібно обробляти, оскільки вона буде надана в оренду іншому орендарю; четвертою сесією Олексіївської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області сьомого скликання прийнято рішення № 69 «Про надання земельних ділянок на умовах оренди ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства», до закінчення строку дії договору оренди землі.
 
У постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10 вересня 2018 року у справі № 920/739/17 юридична особа звернулась з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про поновлення договору оренди. Встановлені фактичні обставини: суд першої інстанції установив факт порушення відповідачем місячного терміну для повідомлення орендареві про прийняте рішення про відмову позивачеві у поновленні договору оренди землі. Велика палата Верховного Суду в постановах від 22 вересня 2020 року по справі № 159/5756/18 та постанові від 22 вересня 2020 року по справі № 313/350/16-ц відступила від висновків у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10 вересня 2018 року у справі № 920/739/17.
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22 травня 2019 року у справі № 233/844/18 АТ «АПК-ІНВЕСТ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Костянтинівська районна державна адміністрація Донецької області, про визнання недійсним договору оренди землі та поновлення договору оренди землі. Встановлені фактичні обставини: апеляційний суд встановив, що АТ «АПК-ІНВЕСТ» не повідомило належним чином ОСОБА_1 про свій намір реалізувати переважне право продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди, не довело вчинення конклюдентних дій, а саме продовження користування спірною земельною ділянкою та внесення ним відповідної орендної плати після закінчення строку дії договору, які б свідчили про його намір скористатися своїм переважним правом та поновити договір оренди землі, строк дії якого закінчився, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що переважне право позивача на укладення договору оренди землі на новий строк не порушено, та вірно скасував рішення районного суду у відповідній частині й відмовив у задоволенні позовних вимог АТ «АПК-ІНВЕСТ».
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18 січня 2018 року у справі № 910/12017/17 орендар звернувся до орендодавця з позовом про визнання продовженим на договору оренди з правом викупу та визнання права власності на предмет оренди за орендарем. Встановлені фактичні обставини: позивач на виконання умов укладеного договору оренди, з метою реалізації свого переважного права, письмово повідомив відповідача про укладання договору оренди на новий строк (лист з проектом договору), проте відповідач направив позивачу лист з відмовою у продовженні строку дії договору та вимогою звільнити приміщення.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17 за позовом ТОВ «Мрія центр» до ОСОБА_3, ТОВ «Борщівська аграрна компанія» про визнання договору оренди землі недійсним та визнання договору оренди землі поновленим. Встановлені фактичні обставини: ОСОБА_3 на підставі державного актана право приватної власності на землю, виданого 5 лютого 2002 року Циганською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, є власником земельної ділянки площею 0,99 га, розташованої на території вказаної сільської ради. 10 травня 2009 року між ТОВ «Мрія центр» та ОСОБА_3 укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки площею 0,99 га строком на 5 років з моменту його державної реєстрації. Державну реєстрацію зазначеного договору здійснено 10 грудня 2009 року.1 червня 2015 року між ТОВ «Борщівська аграрна компанія» та ОСОБА_3 укладено договір оренди землі спірної земельної ділянки строком на 7 років, державну реєстрацію якого проведено 16 липня 2015 року. Відмовляючи в задоволенні повних вимог ТОВ «Мрія центр» суди виходили з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів відправлення орендодавцю відповідних листів-повідомлень з проектом додаткової угоди.
 
Таким чином, висновки щодо застосування норми права, які викладені у у постановах Верховного Суду: від 15 травня 2019 року у справі № 912/3810/16; від 10 вересня 2018 року у справі № 920/739/17; від 22 травня 2019 року у справі № 233/844/18; від 18 січня 2018 року у справі № 910/12017/17; від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17 та на які посилалася особа у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними до правовідносин в справі, що переглядається.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
З урахуванням того, що після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України Верховним Судом встановлено, що висновки щодо застосування норми права, які викладені у постановах Верховного Суду та на які посилалася особа у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними, то суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження.
 
Керуючись статтями 260, 396, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Закрити касаційне провадження у справі № 379/1438/18 за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» на рішення Таращанського районного суду Київської області від 19 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              В. І. Крат
 
                                                                                                       Н. О. Антоненко
 
                                                                                                        М. М. Русинчук