ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 березня 2021 року           справа №200/3399/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Ястребової Л.В., Гайдара А.В., Компанієць І.Д.
секретар Сізонов Є.С.,
за участю представника позивача Бажана В.П., 
представника відповідача Пономарьова А.О., 
розглянув у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020р. у справі №200/3399/20-а (головуючий І інстанції Голошивець І.О., складене у повному обсязі 20 жовтня 2020 року у м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

                                                    УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.03.2020 № 0020295333 (форма «Ш»), винесене ГУ ДПС у Донецькій області на підставі висновків акту перевірки від 12.02.2020р. №355/05-99-53-33, яким за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб, визначеного п. 287.5 ст.287 ПК України, на підставі ст.126 ПК України, ОСОБА_1 зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 22369,41 грн. (а.с. 1-6).
В обґрунтування позову зазначив, що на підставі акту перевірки, 04.03.2020 було винесено податкове повідомлення-рішення №0020295333 (форма «Ш») про нарахування штрафних санкцій у розмірі 20% на суму 22369,41 грн., яке було отримано позивачем 16.03.2020. Вважає податкове повідомлення-рішення винесене на підставі помилкових і необґрунтованих висновків акту перевірки, які не відповідають чинному податковому законодавству України, та порушує законні права та інтереси позивача. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Донецькій області за формою «Ш» від 04.03.2020 № 0020295333 у сумі 22369,41 грн., винесене на підставі висновків акту перевірки від 12.02.2020 № 355/05-99-53-33 (а.с. 207-210).
Не погодившись з таким рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, вважає, що судом не повно з`ясовано усі обставини справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження. Оскільки ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31.01.2017 року у справі №805/4039/16-а апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування ППР №35960-1303 від 30.06.2016 у сумі 108 926,80 грн. - залишено без задоволення, отже відлік строку давності відбувається з дати набрання судовим рішенням законної сили. Таким чином, фактично період перевірки охоплює саме 2017-2019 роки, як зазначено в акті перевірки. Крім того, посилаючись на висновок Верховного Суду викладений в постанові від 03.04.2020 року по справі №640/1091/19 зазначає, що датою, з якої обчислюється 1095-денний строк, впродовж якого може бути накладений штраф - є дата сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, а не дата, на яку припадає закінчення встановленого законом строку сплати узгодженого грошового зобов`язання. З останньої обчислюється тривалість прострочення, яка не повинна перевищувати 1095 днів до накладення штрафу (а.с. 217-221).
Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити. Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Позивач - Фізична особа ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
12.02.2020 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області було проведено камеральну перевірку Фізичної особи ОСОБА_1 особового рахунку з орендної плати з фізичних осіб, про що було складено акт перевірки № 355/05-99-53-33 (а.с. 51-53).
За результатами перевірки було встановлено порушення законодавства в частині несвоєчасної сплати орендної плати з фізичних осіб за 2015 - 2017 рік відповідно до п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ (із змінами та доповненнями).
Листом від 17.03.2020 Головне управління ДПС у Донецькій області щодо розгляду заперечень до акту про результати камеральної перевірки особового рахунку з орендної плати з фізичних осіб, позивача повідомило, зокрема про те, що у тексті висновку акту перевірки від 12.02.2020 № 355/05-99-53-33 слова «п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України» замінено на «п. 287.5 ст. 287 Податкового кодексу України». Висновки до акту про результати камеральної перевірки є такими, що відповідають чинному законодавства (а.с. 98).
На підставі вказаної перевірки контролюючим органом були прийнято податкове повідомлення - рішення від 04.03.2020 №0020295333 (форма «Ш»), яким відповідно до акту від 12.02.2020 № 355/05-99-53-33, за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб, визначеного п. 287.5 ст. 287 ПК України, на підставі ст. 126 ПК України, ОСОБА_1 зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 22369,41 грн. (а.с. 90).
Спірним питанням даної справи є правомірність прийнятого податкового повідомлення - рішення від 04.03.2020 №0020295333 (форма «Ш»).
Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом
Підпунктом 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 ПК України надано визначення грошовому зобов`язанню платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.147, 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України, плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності; земельний податок - це обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).
Відповідно до пп. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України - органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).
Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
У підпункті 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 зазначеного Кодексу визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
З 01.01.2017р. підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України доповнено абзацом другим згідно із Законом №1797-VIII від 21.12.2016 наступного змісту: «предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах».
Таким чином, Законом України №1797-VIII від 21.12.2016р. до переліку питань, які можуть бути предметом камеральної перевірки, віднесено і своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.
Згідно з пунктом 86.2 статті 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
У відповідності до вимог статті 58 та статті 86 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.
За приписами п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
У відповідності до вимог п. 76.1 статті 76 Податкового кодексу камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.
Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
За приписами п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
Як встановлено матеріалами справи, актом перевірки від 12.02.2020 було встановлено порушення законодавства в частині несвоєчасної сплати орендної плати з фізичних осіб за 2015 - 2017 рік відповідно до п. 287.5 ст. 287 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ та 04.03.2020 було винесено податкове повідомлення-рішення №0020295333 (форма «Ш») про нарахування штрафних санкцій у розмірі 20% на суму 22369,41 грн.
Згідно розрахунку штрафної санкції, контролюючим органом нараховано позивачу суму штрафу податковим повідомленням - рішенням від 30.06.2016 (форма «Ф») у розмірі 20%, кількість днів - 966, на суму17167,48 грн.; податковим повідомленням - рішенням від 30.06.2015 (форма «Ф») у розмірі 20%, кількість днів - 605, на суму 11,08 грн.; податковим повідомленням - рішенням від 30.06.2017 (форма «Ф») у розмірі 20%, кількість днів - 601, на суму 572,98 грн.; податковим повідомленням - рішенням від 30.06.2016 (форма «Ф») у розмірі 20%, кількість днів - 372, на суму 572,98 грн.; податковим повідомленням - рішенням від 30.06.2016 (форма «Ф») у розмірі 20%, кількість днів - 239, на суму 4044,89 грн. (а.с. 8 зв.).
Разом з тим, в акті перевірки №355/05-99-53-33 зазначено про проведення перевірки щодо сплати орендної плати з фізичних осіб за 2017 - 2019 роки, але фактично перевірку проведено зі сплати орендної плати з фізичних осіб за 2015 - 2017 роки.
Отже, оскільки податкові зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб здійсненні за 2015-2016 роки, суд доходить висновку, що податкове повідомлення - рішення від 04.03.2020 № 0020295333 про зобов`язання позивача сплатити штраф прийнято поза межами строку 1095 днів.
Верховний Суд у постановах № 820/495/18 від 29.01.2019 року, №824/760/17-а від 05.06.2018 року, № 820/3543/17 від 02.10.2018 року, №820/3544/17 від 10.05.2018 року, дійшов висновку про те, що відлік строку давності не пов`язаний з фактичною сплатою платником податків узгоджених податкових зобов`язань, а починає свій відлік з дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань.
Тобто, податковим органом фактично була визначена сума штрафних санкцій раніше ніж була проведена камеральна перевірка, якою були встановлені порушення законодавства в частині несвоєчасної сплати орендної плати з фізичних осіб та винесене податкове повідомлення-рішення №0020295333 (форма «Ш») про нарахування штрафних санкцій у розмірі 20% на сумі 22369,41 грн.
Посилання відповідача на постанову Верховного суду від 03.04.2020р. у справі №640/1091/19 колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки обставини справи не є тотожними. В справі № 640/1091/19 судом було встановлено, що камеральна перевірка була проведена в межах строків, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України. У спірних правовідносинах перевірка була проведена з порушенням встановлених строків.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення № 0020295333 (форма «Ш») про нарахування штрафних санкцій у розмірі 20% на сумі 22369,41 грн. було винесене з порушенням норм діючого законодавства, що свідчить про протиправність нарахування податковим органом штрафних санкцій та, як наслідок, наявні підстави для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції по суті прийнято правильно, тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020р. у справі №200/3399/20-а - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 22 березня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                                           Л.В. Ястребова

Судді                                                                                                                 А.В. Гайдар

                                                                                                                           І.Д. Компанієць