ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2021 року                                                                Справа № 918/427/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуюча суддя Коломис В.В., суддя Миханюк М.В. ,  суддя Дужич С.П. 

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику представників сторін апеляційну скаргу Приватного підприємства "Регіональний охоронний альянс" на рішення Господарського суду Рівненської області від 29 вересня 2020 року (повний текст складено 06.10.2020) у справі №918/427/20 (суддя Торчинюк В.Г.)
за позовом Приватного підприємства "Регіональний охоронний альянс"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бімол"
про стягнення заборгованості в сумі 35 000 грн. 00 коп.                

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 29 вересня 2020 року у справі №918/427/20 в задоволенні позову Приватного підприємства "Регіональний охоронний альянс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бімол" про стягнення заборгованості в сумі 35 000 грн відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.
Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Рівненської області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Регіональний охоронний альянс" на рішення Господарського суду Рівненської області від 29 вересня 2020 року у справі №918/427/20. Встановлено строк відповідачу для подання відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) апелянту копії відзиву та доданих до нього документів протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абз.1 ч.10 ст.270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За приписами ч.13 ст.8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абз.2 ч.10 ст.270 ГПК України).
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Приватного підприємства "Регіональний охоронний альянс" на рішення Господарського суду Рівненської області від 29 вересня 2020 року у справі №918/427/20 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.
При цьому колегія суддів виходила з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01 липня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бімол" (замовник/відповідач) та Приватним підприємством "Регіональний охоронний альянс" (виконавець/охорона/позивач) був укладений договір №20/07/2017 про надання охоронних послуг (далі - договір, а.с. 9 - 15), відповідно до пункту 1.1. якого замовник замовляє, а охорона надає охоронні послуги, а саме приймає під охорону об`єкт, вказаний в Дислокації (Додаток 1 до Договору). Вид охорони визначається за згодою сторін, як інспекторсько-сторожева служба охорони. Система охорони об`єкту та Дислокація постів визначається охороною та узгоджується з замовником.
Відповідно до п. 3.1. договору, охорона надає послуги з першого дня чинності даного Договору, здійснюючи функцію нагляду за об`єктом, що охороняється.
Пунктом 4.2., 4.3. договору визначено, що оплата замовником вартості послуг здійснюється щомісячно до 10 числа наступного місяця. Оплата здійснюється в безготівковому порядку, шляхом перерахування суми грошових коштів, визначених договором, на поточний рахунок охорони після попереднього надання охороною рахунка для здійснення оплати або без такого. Сплата замовником вартості послуг здійснюється після підписання сторонами Акту наданих послуг.
Відповідно до п. 1.3. договору, замовник бере на себе зобов`язання приймати послуги та вчасно проводити розрахунки, визначені умовами договору.
ПП "Регіональний охоронний альянс", посилаючись на те, що охоронні послуги в лютому 2020 року були надані та прийняті замовником, що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 29 лютого 2020 року № ОУ-0000033, однак дані послуги оплачені замовником не були, звернувся до суду з позовом про стягнення з ТОВ "Бімол" заборгованості в розмірі 35 000,00 грн.
Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
З положень ст. 509 ЦК України, ст.173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
В частині 1 ст. 903 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач в лютому 2020 року надав відповідачу послуги з охорони на суму 35 000, 00 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 29 лютого 2020 року № ОУ-0000033, підписаним обома сторонами без будь яких зауважень/заперечень (а.с. 16).
Крім того, судами обох інстанцій встановлено, що відповідачем 25 березня 2020 року оплачено на рахунок позивача кошти в розмірі 35 000 грн, призначення платежу "охоронні послуги за березень згідно акту в т.ч. ПДВ 20% 5 833 грн 33 коп.", що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою з банку (а.с. 17).
ПП "Регіональний охоронний альянс", в свою чергу, вказує на те, що дані кошти були сплачені ТОВ "Бімол" за охоронні послуги, надані в березні 2020 року, тоді як підписаний між сторонами акт надання послуг за лютий 2020 року залишився неоплачений.
Разом з тим, матеріали справи містять лист відповідача від 26 березня 2020 року №101/1, в якому ТОВ "Бімол" просить оплату згідно платіжного доручення №1862 від 25 березня 2020 року вважати оплатою згідно акту №ОУ-0000033 від 29 лютого 2020 року.
Зазначений лист був надісланий для ПП "Регіональний охоронний альянс" 25 травня 2020 року, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком №0073012 065001 від 25 травня 2020 року (а.с. 42).
Викладене в свою чергу свідчить про те, що між сторонами виник спір щодо оплати згідно договору за надані/отримані послуги лютого місяця 2020 року, зокрема, позивач зазначає, що відповідачем не було здійснено оплату за лютий 2020 року, тоді як відповідач вказує на те, що проплата в березні 2020 року була здійснена за отримані послуги за лютий 2020 року, проте в призначенні платежу помилково було зазначено про березень місяць 2020 року.
Як вбачається з матеріалів справи, 05 лютого 2020 року ПП "Регіональний охоронний альянс" звернулось до ТОВ "Бімол" з листом № 05/02/2020, в якому повідомило про припинення дії договору від 01 липня 2017 року № 20/07/2017 з 08 лютого 2020 року (а.с. 91).
Згідно пункту 10.2 договору, дія договору може бути припинена достроково, причому, сторона - ініціатор припинення договору інформує про це іншу сторону у письмовій формі не менш, ніж за 30 календарних днів.
В односторонньому порядку договір може бути розірваний при невиконанні однієї із сторін умов договору. Сторона - ініціатор розірвання договору інформує в письмовій формі про це іншу сторону не менш ніж за 15 діб (п. 10.3. договору).
Отже, з зазначених умов договору слідує, що сторона вправі розірвати договір в односторонньому порядку, повідомивши про це іншу сторону.
Враховуючи ту обставину, що лист від 05 лютого 2020 року № 05/02/2020 був надісланий та отриманий відповідачем 05 лютого 2020 року, у відповідності з пунктом 10.3 договору, такий вважається розірваним через 15 діб.
Отже, договір від 01 липня 2017 року № 20/07/2017 розірваний 21 лютого 2020 року у відповідності з надісланим повідомленням ПП "Регіональний охоронний альянс", як ініціатора розірвання договору, та відсутністю будь яких заперечень зі сторони ТОВ "Бімол".
Також, суд враховує те, що ні позивачем, ні відповідачем не долучено до матеріалів справи документів інших, окрім акту надання послуг за лютий 2020 року, на підставі яких було здійснено оплату ТОВ "Бімол" за березень 2020 року.
Зокрема, як зазначалося вище, у відповідності до пунктів 4.2., 4.3. договору, оплата здійснюється на підставі виставлено рахунку, після підписаного сторонами акту наданих послуг.
Слід зазначити, що Акт приймання-передачі відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинним бухгалтерським документом, який відображає суть господарської операції, а тому є належним документом, що підтверджує факт надання послуг чи виконання робіт.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно з частиною 1 статті 9 Закону "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, та які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Отже, з урахуванням положень укладеного між сторонами договору, документом, який підтверджує як факт виконання позивачем зобов`язання з надання послуг відповідачеві, так і факт виникнення у останнього зобов`язання з оплати, є акт надання послуг.
Разом з тим, як встановлено судами обох інстанцій, матеріали справи не містять підписаного між сторонами акту надання послуг за березень 2020 року, належним чином оформленого та підписаного без будь - яких зауважень, засвідченого печатками обох сторін, або засвідченого шляхом накладення електронного цифрового підпису.
Крім того, як вбачається з наявних в матеріалах справи випискам по рахунку ПП "Регіональний охоронний альянс" (а.с. 17 - 18), ТОВ "Бімол" здійснювало оплату за отримані послуги поточного місяця в наступному місяці, що кореспондується з умовами пункту 4.2. договору.
Зокрема, за січень 2020 року ТОВ "Бімол" оплатило отримані від ПП "Регіональний охоронний альянс" охоронні послуги 28 лютого 2020 року, за грудень 2019 року - 15, 17 та 31 січня 2020 року, за листопад 2019 року - 13 грудня 2019 року, за жовтень 2019 року - 25 листопада 2019 року, що в свою чергу свідчить про те, що між сторонами склалася практика оплати отриманих відповідачем послуг поточного місяця в наступному.
Щодо листа ТОВ "Бімол" від 26 березня 2020 року №101/1, в якому останній просить оплату згідно платіжного доручення №1862 від 25 березня 2020 року вважати оплатою згідно акту №ОУ-0000033 від 29 лютого 2020 року, то суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 3.7. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою НБУ №22 від 21.01.2004р. із змінами та доповненнями надалі Інструкція), реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк  перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.
В листі №25-111/1438-7141 від 09.06.2011 "Про заміну інформації у реквізиті "Призначення платежу" Національний Банк України, з посиланням на даний пункт Інструкції, зазначає, що після списання коштів з рахунку платника питання щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті "Призначення платежу", вирішується між сторонами переказу без участі банку.
Як зазначалося вище, відповідач звернувся до позивача з відповідним листом щодо зміни даних в платіжних реквізитах, зокрема, оплату згідно платіжного доручення №1862 від 25 березня 2020 року вважати оплатою згідно акту №ОУ-0000033 від 29 лютого 2020 року.
Разом з тим, матеріали справи не містять будь-якої відповіді позивача на даний лист, водночас, як зазначалося вище, зазначенні питання, щодо зміни "призначення платежу" вирішуються сторонами без участі банку.
Щодо долучених позивачем до матеріалів справи податкових накладних (а.с. 50 - 53), як підтвердження оплати відповідачем отриманих послуг за березень 2020 року, то суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом, що останні не є первинними бухгалтерськими документами, а зазначені докази лише вказують на те, як позивач відобразив зазначену операцію у податковій звітності. При цьому, податкова накладна є лише підставою для виникнення податкових зобов`язань, а наявність податкової звітності не виключає можливості її корегування в майбутніх податкових періодах у разі самостійного виявлення платником податків помилок в поданих деклараціях (ст.50 Податкового кодексу України).
Враховуючи викладене та зважаючи на те, що позивачем жодних доказів, а саме первинних бухгалтерських документів, на підставі яких була здійснена оплата відповідачем отриманих послуг за березень 2020 року, суду надано не було, при цьому, судом встановлено, що договір був розірваний з 21 лютого 2020 року, відповідно, будь - яких правовідносин в рамках спірного договору між сторонами існувати в березні 2020 року уже не могло, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оплата, здійснена ТОВ "Бімол" на рахунок ПП "Регіональний охоронний альянс" згідно платіжного доручення №1862 від 25 березня 2020 року, є оплатою за надані послуги в лютому 2020 року згідно акту №ОУ-0000033 від 29 лютого 2020 року, а відтак відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості в сумі 35 000,00 грн та відповідно задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.
Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.    
Керуючись ст. ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -                      
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Регіональний охоронний альянс" залишити без задоволення.
2. Рішення  Господарському суду Рівненської області від 29 вересня 2020 року у справі №918/427/20 залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.
4. Справу №918/427/20 повернути Господарському суду Рівненської області.

Головуюча  суддя                                                                        Коломис В.В. 

Суддя                                                                                              Миханюк М.В.  

Суддя                                                                                              Дужич С.П.