Ухвала
іменем України 
04 січня 2021 року
м. Київ
справа № 754/4416/19
провадження № 51-6328 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати  Касаційного кримінально суду      у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року щодо нього,
встановив:
За вироком Деснянського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 2       статті 15, частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.
Залишено незмінним запобіжний захід — утримання під вартою до набрання вироком законної сили.   
Строк покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з 07 березня 2019 року. 
 
В строк покарання ОСОБА_4 зараховано строк перебування під вартою з 24 жовтня 2018 року по 20 грудня 2018 року.
 
Цим же вироком вирішено заявлений цивільний позов та питання щодо речових доказів.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року вирок Деснянського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з вказаними судовими рішеннями щодо нього. 
Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
 
Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:  істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості  кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду, що згідно зі                     статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.

Крім того, засуджений, зазначаючи у касаційній скарзі про порушення вимог                         статті 419 КПК, та, вказуючи, що апеляційним судом не викладено жодних мотивів на спростування доводів апеляційної скарги, не конкретизує, які саме доводи цієї апеляційної скарги визнано судом апеляційної інстанції необґрунтованими.
Тобто у касаційній скарзі засуджений має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.
 
Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху. 
 
З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд        
 
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали. 

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

            Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                        ОСОБА_3