КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 757/50254/18-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2894/2021 
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

22 березня 2021 року                                                                                                 м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ : 
суддя-доповідач Слюсар Т.А. 
суддів: Мостової Г.І., Білич І.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Проходи Юрія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року у складі судді Бортницької В.В.,
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
 
                                                         В С Т А Н О В И В :
 
У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1 , товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (далі - ТзДВ «СТ «Домінанта») про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якому з урахуванням зміни позовних вимог просив стягнути з ОСОБА_1 у відшкодування збитків (майнової шкоди) в розмірі 20 778 грн 28 коп., з ТзДВ «СТ «Домінанта» збитки у розмірі 50 000 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 9000 грн та судовий збір.
 
Позов обґрунтовано тим, що 27.07.2018 року об 11 год. 05 хв. в м. Києві по бул. Лесі Українки, буд. 24 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford Transit», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_2 .
 
Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 27.07.2018 року ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю. 
 
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТзДВ «СТ «Домінанта» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/1573729. 
 
Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 415/07-18 вартість матеріального збитку становить 70 378 грн 28 коп.
 
29.03.2019 року позивач направив ОСОБА_1 лист з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування, однак цей лист залишився поза увагою. 
 
У зв`язку з відсутністю можливості отримати відшкодування завданої  позивачу шкоди, він звернувся до суду з відповідною позовною заявою.
 
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року позов ОСОБА_2 - задоволено. Вирішено питання судових витрат.
 
В апеляційній скарзі адвокат Прохода Ю.В. в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу в частині стягнення з ОСОБА_1 суми коштів у розмірі 20 378 грн 28 коп. та судових витрат. В решті рішення залишити без змін.
 
Зазначено, що  не погоджується зі звітом про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 415/07-18, який суд першої інстанції поклав в основу рішення, оскільки він не є належним та допустимим доказом в розумінні ст. 77, 78 ЦПК України, так як у даному випадку висновки експерта отримані з порушенням порядку встановленого Законом.
 
Також вказано, що в порушення вимог ст. 182, 183 ЦПК України позивач не направив відповідачу заяву про уточнення позовних вимог, що судом першої інстанції залишено поза увагою.
 
Крім того, районним судом не досліджено відзиву відповідача, а тому відповідно до ч. 2 ст. 367 ЦПК України, просив суд апеляційної інстанції дослідити під час перегляду рішення суду першої інстанції.
 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
 
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Вивчивши матеріали справи та  доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
 
Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Згідно з ч.1 статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
 
 Як убачається з матеріалів справи,  що 27.07.2018 року об 11 год. 05 хв. в м. Києві по бул. Лесі Українки, буд. 24 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford Transit», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_2 .
 
Згідно повідомлення про дорожньо-транспорту пригоду від 27.07.2018 року, ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю.
 
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТзДВ «СТ «Домінанта» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/1573729. 
 
Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 415/07-18 від 02.08.2018, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Toyota Camry», державний реєстраційний номер  НОМЕР_2 , становить 70 378 грн 28 коп.
 
29.03.2019 року позивач на адресу ТзДВ «СТ «Домінанта» направлено поштовим зв`язком заяву про страхове відшкодування з додатками. 
 
ОСОБА_1 не вчинив жодних дій, спрямованих на здійснення виплати страхового відшкодування, оскільки конверт, що надісланий на його адресу не доставлений та повернутий позивачу.
 
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
 
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
 
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Згідно із ч. 1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції керувався ст. 11994 ЦК України, відповідно до якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
 
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
 
За змістом статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
 
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи
 
Відповідно до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17.11.2011 № 698 «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду  без  участі  уповноважених  на  те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України з 01 лютого 2016 року становить 50 000 грн. потерпілому.
 
Враховуючи те, що  подія, за участю транспортних засобів під керуванням позивача та, яка мала місце 27.07.2018, в розрізі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є страховим випадком, на звернення позивача ТзДВ «СТ «Домінанта» не відреагувало, є обґрунтовані підстави для стягнення з нього на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн.
 
Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України,  особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
 
Убачається, що, згідно звіту № 415/07-18  сума матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу становлять 70 378 грн 28 коп., а максимальна сума страхового відшкодування становить 50 000 грн., якої не достатньо для повного відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_1 , тому в силу положень статті 1194 ЦК України останній  зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди, і страховою виплатою в розмірі 20 778 грн 28 коп.
 
Колегія відхиляючи доводи апеляційної скарги, що стосуються звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 415/07-18, складеного ТОВ «Клевер Експерт», оскільки районним судом було вірно встановлено, що будь-яких доказів, які б спростовували висновки звіту суду не надані.
 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку,  підлягають до стягнення кошти з ОСОБА_1 у відшкодування збитків (майнової шкоди) в розмірі 20 778 грн 28 коп. та з ТзДВ «СТ «Домінанта» збитки у розмірі 50 000 грн.
 
Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, що не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства, та на законність судового рішення.
 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
 
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх.
Пункт 1 ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційних скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують.
 
Підстави для скасування рішення суду відсутні.
 
За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права в зв`язку з чим, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката Проходи Юрія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1  залишити без задоволення.
 
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття та касаційному оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Суддя-доповідач:                 

Судді: