Ухвала
28січня 2021 року
м. Київ
справа № 607/6766/19
провадження № 61-6ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В., 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет застави,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2019 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Ощадбанк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , та просило в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 04 грудня 2007 року № 170, яка станом на 07 лютого 2019 року складає 427 563 грн 98 коп, звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», кузов № НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного автомобіля на прилюдних торгах у межах процедури проведення виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; визнати пріоритет позивача 
на предмет застави - автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», кузов 
№ НОМЕР_1 ; вирішити питання розподілу судових витрат.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 9 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року, позовні вимоги ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , третя особа - 
ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет застави задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет застави транспортний засіб - автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель Е 320, тип - легковий седан-в, 2003 року виробництва, кузов № НОМЕР_1 , номерний знак 
НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ «Ощадбанк» на прилюдних торгах у межах процедури проведення виконавчого провадження відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», встановивши його початкову вартість на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, в рахунок погашення заборгованості позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором 
від 04 грудня 2007 року № 170, що визначена за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 жовтня 
2011 року із урахування його зміни за рішенням Апеляційного суду Одеської області від 27 листопада 2012 року у розмірі - 102 973 грн, нарахованих на вказану суму станом на 07 лютого 2019 року інфляції у розмірі - 184 837 грн 17 коп. та 3% річних у розмірі - 26 973 грн 28 коп., а всього в сумі - 
314 783 грн 45 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
У грудні 2020 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку 
 ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ «Ощадбанк» у задоволенні позову.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Предметом спору у даній справі є звернення стягнення на предмет застави.  Розмір заборгованості, яка стала підставою звернення стягнення становила 
314 783 грн 45 коп.
Вимоги майнового характеру станом на 01 січня 2020 року не перевищують двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 * 250 = 525 500).
Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей. Відповідно до положень ЦПК України апеляційний суд наділений повноваженнями суду першої інстанції при ухваленні рішення. Ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на апеляційне провадження, тому апеляційний суд мав право визнати вказану справу малозначною. 
Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України.
При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства. 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань випадки, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі може бути переглянуто у касаційному порядку. 
При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України 
суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Враховуючи викладене,  ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет застави.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                   О. С. Ткачук
 
       А. А. Калараш
 
       Є. В. Петров