Ухвала

11 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 32/2418/18
провадження № 51-70ск21
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
 
розглянувши  касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 23 червня 2020 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року щодо нього,
 
встановив:
 
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень у касаційному порядку.
 
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог цієї статті.
 
Відповідно до ч.1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК), даний перелік є вичерпним. 
 
Верховний Суд звертає увагу, що, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
 
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судом при ухваленні судового рішення, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
 
При цьому, слід враховувати, що,  відповідно до ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
 
У касаційній скарзі засуджений, оскаржуючи судові рішення, зазначає, що його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, судами першої та апеляційної інстанцій, на його думку, недоведена і непідтверджена доказами, дослідженими під час судового розгляду, а вирок ухвалено на припущеннях та недостовірностях. Отже, засуджений фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами, тобто оспорює висновки суду щодо фактичних обставин кримінального провадження. 
 
Водночас, засуджений, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, не враховує, що в силу статей 433, 438 КПК, ці підстави не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
 
Також, засуджений аналізує фактичні обставини, при цьому з урахуванням детального опису фактичних обставин і їх аналізу в ухвалі апеляційного суду не вказує конкретних порушень закону, допущених апеляційним судом при постановленні ухвали за результатами розгляду апеляційної скарги на вирок, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та у своїй ухвалі надає вичерпну відповідь на ті доводи, що наведені в ній.
 
Крім цього, згідно з ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. У супереч цим положенням засудженим не додано до скарги вироку суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду.
 
Також в скарзі скаржник просить скасувати рішення апеляційного суду м. Вінниця, однак відповідно до Єдиного реєстру судових рішень воно було прийняте Вінницьким апеляційним судом.
 
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
 
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд
 
постановив:
 
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 23 червня 2020 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року щодо нього, залишити без руху та надати скаржнику 15 днів для усунення виявлених недоліків – з дня отримання ухвали.
 
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                            ОСОБА_2                           ОСОБА_3