Головуючий у суді першої інстанції: Дорошенко С.І. 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И 
 
                                                                                            справа №357/11208/20
                                                                                провадження №33/824/1351/2021       
 
26 лютого 2021 року  суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шкоріна О.І.,
 
розглянувши адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП  НОМЕР_1 , тимчасово непрацюючого, зареєстрованого за адресою:  АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 130 КУпАП , 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2021 року,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн., з позбавленням права керування  транспортними засобами строком на три роки, зі стягненням судового збору  на користь держави.
Із постанови  судді слідує, що ОСОБА_1 2 листопада 2020 року  о 15 год. 20 хв. по вул. Льва Толстого, б.1 в м.Біла Церква вжив алкоголь, а саме: пиво "Корона", вміст 1,3 л., після дорожньо-транспортної пригоди  з його участю, а саме: двох  транспортних засобів, "ВАЗ 2106", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та транспортним засобом "Peugeot", державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 ..Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою  приладу "Драгер" та у медичному закладі у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5, 2.10 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, 2 лютого 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просить її скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що він не визнав своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, і намагався довести це своїми особистими поясненнями в судовому засіданні, користуючись допомогою адвоката, щодо порушення  порядку і процедури медичного освідування на предмет вживання алкогольного або наркотичного сп`яніння після ДТП.
26 січня 2021 року він подав через канцелярію Білоцерківського міськрайонного суду Київської області  клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 27 січня 2021 року, у зв`язку з необхідністю отримання кваліфікованої юридичної допомоги, оскільки мав намір укласти угоду з адвокатом на представництво його інтересів в суді. Суд першої інстанції відмовив у задоволенні його клопотання. Він був позбавлений можливості надати, юридично грамотні, особисті пояснення та допитати свідків, які були очевидцями ДТП та були присутніми при складанні протоколу, які б спростували доводи поліцейських. Відеозапис з нагрудної камери поліцейського щодо вживання ним пива після ДТП дійсно є і він це не заперечує, але як потім з`ясувалось він вживав безалкогольне пиво. Копію протоколу йому не було вручено. При  складанні протоколу не роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Йому не було запропоновано пройти тест на стан сп`яніння на місці  за допомогою  спеціального пристрою та поїхати  у медичний заклад, як того вимагає закон, а у разі його відмови  працівник поліції мав би вказати про це у відповідному акті. Тому вважає, що огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням визначеного ст.. 266 КУпАП порядку, вважається недійсним, і не є доказом у справі про адміністративне правопорушення. Суд першої інстанції мав би з`ясувати ці обставини, взяти до уваги,  та провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення у його діях.    
17 лютого 2021 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції заяву про розгляд справи без його участі, оскільки він не в змозі приїхати до суду.
Переглянувши справу за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що підстави для її задоволення відсутні у зв`язку з наступним.
За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема, дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1), в поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.5,6)., в присутності яких ОСОБА_1 після ДТП та оформлення документів вживав алкогольний напій, відеозапис з нагрудної камери поліцейського  (а.с.9). 
Крім того, при підготовці справи до розгляду судом було досліджено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, достовірність інформації на якому, ОСОБА_1 не оспорюється.
 Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні  його клопотання про відкладення розгляду справи, тим самим  позбавив його можливості скористатися послугами адвоката, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування постанови, оскільки ОСОБА_1 будучи завчасно повідомленим про день та час розгляду справи (21 січня 2021 року), мав достатньо часу для укладення договору з адвокатом.
Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що при складанні протоколу не роз`яснені його права та обов`язки, то за дослідженими матеріалами справи, такий висновок, на переконання суду апеляційної інстанції, є безпідставними, оскільки  протокол про адміністративне правопорушення передбачає роз`яснення положень ст. 63 Конституції України та  ст. 268 КУпАП.
ОСОБА_1 в присутності двох свідків від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення  відмовився, а відповідно до рапорту  працівника поліції Новохацького О. від 2 листопада 2020 року, ОСОБА_1 відповідно до ст. 63 Конституції України  відмовився надавати пояснення.
Під час розгляду справи не встановлено порушень працівниками поліції вимог КУпАП та Конституції України. Таку позицію ОСОБА_1 суд розцінює як можливість в будь-який спосіб піддати сумніву дії працівників поліції, проте на переконання апеляційного суду такі порушення не можуть бути констатовані за їх відсутності. Дії працівників поліції щодо складання протоколу є такими, що відповідають чинному законодавству та підтверджуються доказами наявними  в матеріалах справи.
Дотримання прав передбачених ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 було забезпечено  шляхом виклику його до суду першої та апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції переконався у обізнаності ОСОБА_1 про судовий розгляд справи та надання йому можливості бути присутнім в суді, як першої так і апеляційної інстанції, надавати пояснення і користуватися передбаченими ст.. 268 КУпАП правами. Реалізація зазначених прав пов`язана виключно із волевиявленням особи, однак апелянт не скористався  правом реалізувати зазначені права, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції.  
Доводи апеляційної скарги щодо порушення порядку проходження медогляду  не впливають на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, а тому є безпідставними.
Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.4 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП.  Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2021 рокупро притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 130 КУпАП -  залишити без змін.      
Постанова  набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною і оскарженню не підлягає.

    
                Суддя:                                                                          О.І. Шкоріна