РІШЕННЯ
Іменем України

18 лютого 2021 року 
Київ
справа №9901/668/18
адміністративне провадження №П/9901/668/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючої судді - Желтобрюх І.Л., 
суддів: Бевзенка В.М., Білоуса О.В., Данилевич Н.А., Шарапи В.М., 
за участі:
секретаря судового засідання Вітковської К.М., 
представника позивача - Кравця Р.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання дій неправомірними, визнання незаконним і скасування рішення 
встановив:
І. ПОЗОВНІ ВИМОГИ
2 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду як до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС України, Комісія), в якому просить: 
- визнати неправомірними дії колегії ВККС України, допущені 30 травня 2018 року під час співбесіди в ході проходження позивачем кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області, що полягали у розгляді скарги, яка надійшла до відповідача від Голови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Бурхана С.М. ; 
- визнати незаконним та скасувати рішення колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 30 травня 2018 року, яким визнано позивача такою, що не відповідає займаній посаді судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області.
ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА
На обґрунтування позову позивач посилається на те, що рішення Комісії є необ`єктивним, невмотивованим та таким, що прийняте з порушенням принципів верховенства права та законності. Зазначає, що проведення співбесіди та дослідження досьє з наступним ухваленням рішення здійснювалось неповноважним складом колегії Комісії, у зв`язку з відсутністю члена колегії Василенка А.В., що входив до складу колегії Комісії. Крім того, стверджує, що комісія не вказала мотивів прийняття спірного рішення під час проведення співбесіди та оголошення резолютивної частини рішення; не навела жодного аргументу в обґрунтування свого рішення про визнання позивача такою, що не відповідає займаній посаді, що є підставою для його скасування. Вказує, що нормативно-правове регулювання здійснення оцінювання Комісією результатів за кожним із критеріїв оцінювання без визначення конкретних чинників, які впливають на таку оцінку, не відповідає принципу законності, адже суддя, відповідність займаній посаді якого перевіряється, не може передбачити для себе, за якими показниками та чинниками його буде оцінено. Звертає увагу на те, що, розглядаючи скаргу Голови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області щодо позивача та надаючи їй оцінку, Комісія фактично здійснила дисциплінарне провадження, чим вийшла за межі своїх повноважень та підмінила функції іншого органу. Поряд з цим, скарга аналогічного змісту перебуває на розгляді у Вищій раді правосуддя, і рішення по ній не прийняте. 
У відзиві на позовну заяву ВККС України заперечує проти позову, просить у його задоволенні відмовити. Наполягає на тому, що кваліфікаційне оцінювання позивача відбулось відповідно до вимог чинного законодавства, а прийняте за його наслідками рішення колегії ВККС України є законним і обґрунтованим. На противагу доводам позовної заяви зауважує, що в день проведення співбесіди з позивачем член колегії Василенко А.В. був тимчасово непрацездатним, у зв`язку з чим Комісією внесено зміни до складу колегії шляхом виключення Василенка А.В. зі складу. Зауважує, що рішення про визнання позивача такою, що не відповідає займаній посаді, було прийняте за результатами дослідження її суддівського досьє та з урахуванням інформації, отриманої під час співбесід. Вважає, що незгода позивача з підставами ухвалення рішення або мотивами, з яких Комісія дійшла відповідних висновків, не може бути підставою для скасування рішення Комісії.  

ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою Верховного Суду від 5 липня 2018 року відкрито провадження в даній справі, призначено її до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду адміністративна справа передана на розгляд колегії суддів: Желтобрюх І.Л. (суддя-доповідач), Білоус О.В., Бевзенко В.М., Данилевич Н.А., Шарапа В.М.
Розгляд справи неодноразово відкладався для вирішення численних заяв, клопотань, відводів, у судових засіданнях оголошувались перерви.
У судове засідання, призначене на 18 лютого 2021 року, з`явився представник позивача, який позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві та в письмових поясненнях до позову. 
Відповідач явку свого представника в судове засідання, призначене на 18 лютого 2021 року, не забезпечив. 
Враховуючи, що відповідач надав у справі усні й письмові пояснення щодо обставин справи з долученням відповідних письмових й електронних доказів, колегія суддів визнала за можливе продовжити розгляд справи за відсутності представника відповідача.
Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2021 року закрито провадження у справі в частині оскарження рішення колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 30 травня 2018 року щодо надання рекомендацій Вищій раді правосуддя розглянути питання про звільнення з посади судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Указом Президента України від 24 лютого 2011 року №246/2011 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області строком на п`ять років. 24 лютого 2016 року строк повноважень ОСОБА_1 скінчився.
Рішенням ВККС України від 20 жовтня 2017 року №106/зп-17 призначено кваліфікаційне оцінювання 999 судів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, в тому числі й судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 . 
Вказаним рішенням було запроваджено тестування особистих морально-психологічних якостей і загальних здібностей під час кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді.
На першому етапі кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 склала анонімне письмове тестування, за результатами якого набрала 82,125 бала. За наслідками виконаного практичного завдання позивач набрала 89 балів. Загалом на етапі складення іспиту ОСОБА_1 отримала 171,125 бала.
В подальшому позивач пройшла тестування особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей, за результатами якого складено висновок та визначено рівні показників критеріїв особистої, соціальної компетентності, професійної етики та доброчесності. 
Рішенням Комісії від 29 березня 2018 року №64/зп-18 позивача допущено до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді - «Дослідження досьє та проведення співбесіди».
16 та 30 травня 2018 року ВККС проведено співбесіду із суддею ОСОБА_1 (16 та 22 травня 2018 року у співбесіді оголошувалась перерва), під час якої колегією ВККС України обговорено дані щодо її відповідності критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності, за результатами дослідження суддівського досьє.
За результатами проведення кваліфікаційного оцінювання колегія ВККС України прийняла рішення від 30 травня 2018 року № 837/ко-18, яким: визначила, що суддя ОСОБА_1 отримала 479,125 бала; визнала її такою, що не відповідає займаній посаді; рекомендувала Вищій раді правосуддя розглянути питання про звільнення її з посади судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області.
Не погоджуючись з діями відповідача в ході проходження позивачем кваліфікаційного оцінювання, які полягали у розгляді скарги, яка надійшла до відповідача від Голови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області, а також вважаючи протиправним прийняте за наслідками оцінювання рішення Комісії, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Відповідно до підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України з дня набрання чинності Законом України від 2 червня 2016 року №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади. Порядок та вичерпні підстави оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання встановлюються законом.
Згідно з пунктом 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від            2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», оцінюється колегіями ВККС в порядку, визначеному цим Законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням ВРП на підставі подання відповідної колегії ВККС.
За правилами статті 83 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кваліфікаційне оцінювання проводиться ВККС з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); професійна етика; доброчесність. Порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються ВККС.
Відповідно до частини першої статті 85 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складення іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди. 
Як вбачається зі змісту оскаржуваного в цій справі рішення ВККС України, підставою до визнання ОСОБА_1 такою, що не відповідає займаній посаді судді, слугували наступні обставини:
За наслідками дослідження показників роботи судді ОСОБА_1 , Комісією встановлено, що за повідомленням Голови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Бурхана С.М. від 8 травня 2018 року, підтвердженим доповідною запискою секретаря канцелярії цього ж суду Прокоф`євої Н.Л. , станом на 8 травня 2018 року суддя ОСОБА_1 , починаючи з 2013 року, не здала до канцелярії суду 142 розглянуті під її головуванням справи, про що Голова суду у листопаді 2017 року повідомляв і Вищу раду правосуддя. У повідомленні наголошувалося, що неповернення справ до канцелярії суду створює перешкоди у їх переданні до архіву та у реалізації учасниками процесу їх прав щодо отримання копій судових рішень, виконання цих рішень та ознайомлення з матеріалами справ.
Під час співбесіди вказані вище факти ОСОБА_1 не заперечувалися, при цьому вона пояснила, що така ситуація склалась у зв`язку з «відсутністю підтвердження вручення копій судових рішень» учасникам судового процесу. 
Також, при ухваленні спірного рішення Комісією було враховано, що за матеріалами досьє судді ОСОБА_1 , Апеляційним судом Дніпропетровської області у 2011 та 2012 роках постановлено три окремі ухвали щодо допущення нею істотних порушень норм матеріального та процесуального права, що, на думку Комісії, свідчить про низький рівень професійної підготовки судді.
Окрім того, Комісією взято до уваги, що в повідомленні голови Верхньодніпровського районного суду Бурхана С.М. від 8 травня 2018 року йшлося про порушення суддею ОСОБА_1 трудової дисципліни, зокрема про її відсутність на робочому місці без поважних причин, зокрема у 2018 році: 6 днів у січні, 16 - у лютому, 14 - у березні, 15 - у квітні, 3 - у травні (загалом 54 дні), з яких 47 днів з 12 години до 17 години, 5 днів з 8 години до 17 години, 1 день з 11 години 30 хвилин до 17 години та 1 день з 14 години до 17 години. Таку інформацію голова суду підтвердив актами заступника керівника апарату суду Родіної Л.А. про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці без поважних причин. Крім того, надано табелі обліку використаного робочого часу за березень та квітень 2018 року відповідно до яких 19 та 27 березня, а також 11 та 24 квітня значаться як дні прогулу судді ОСОБА_1 . 
У наданих письмових поясненнях, які суддя підтримала під час співбесіди, вона заперечила зазначені обставини, пославшись на те, що з 9 по 23 січня 2018 року перебувала у навчальній відпустці, як аспірант Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого. Втім, Комісією з цього приводу було враховано, що згідно з актами про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці, в січні 2018 року вона була відсутня без поважних причин 2, 24, 25, 29, 30 та 31 числа. Також ОСОБА_1 просила Комісію звернути увагу на те, що відповідно до її розрахункових листів нарахованої і виплаченої заробітної плати, у 2018 році вона працювала: у січні - 10 днів та 15 перебувала у навчальній відпустці (при нормі 21 робочий день); у лютому - 18 днів та 2 дні перебувала у навчальній відпустці (при нормі 20 робочих днів); у березні - 16 днів та 4 дні перебувала у навчальній відпустці і 1 день - у відрядженні (при нормі 21 робочий день); у квітні - 15 днів та 4 дні перебувала у навчальній відпустці (при нормі 19 робочих днів). До пояснень суддя додала розрахункові листи (незасвідчені копії).
Крім того, під час вивчення матеріалів досьє та співбесіди із суддею Комісією встановлено, що рішенням ВККС України від 31 січня 2013 року до судді ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани за заявою голови Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М. щодо виявлення головою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Бурханом С.М. істотних недоліків у роботі судді, що свідчить про неналежне виконання нею службових обов`язків, а саме: невжиття заходів щодо розгляду справ протягом встановленого законом строку, що призводить до порушення прав учасників судового процесу та, як наслідок, численних обґрунтованих скарг останніх; порушення строків виготовлення судових рішень, несвоєчасне направлення їх копій учасникам судового процесу; довготривалість здачі розглянутих справ до канцелярії суду; порушення трудового розпорядку. 
У вказаному рішенні від 31 січня 2013 року ВККС України дійшла висновку про обґрунтованість доводів голови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Бархана С.М. і встановила порушення суддею ОСОБА_1 пунктів 1, 2 частини першої статті 83 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції 2010 року) - істотне порушення норм процесуального права при здійсненні правосуддя; невжиття заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом. 
За наслідками судового оскарження рішення ВККС України від 31 січня 2013 року, Вища рада юстиції 24 грудня 2013 року залишила скаргу позивача без задоволення, а рішення Комісії - без змін у зв`язку з його законністю та обґрунтованістю.
Порушення суддею ОСОБА_1 тих самих пунктів (1, 2) частини першої статті 83 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції 2010 року) також констатовано у рішенні Комісії від 7 квітня 2016 року, яким дисциплінарне провадження стосовно судді було припинене у зв`язку зі спливом строку для притягнення її до дисциплінарної відповідальності. 
Поряд з викладеним, ВККС України було враховано, що 7 травня 2018 року стосовно судді ОСОБА_1 . Вищою радою правосуддя відкрито дисциплінарну справу за скаргою Образцова В.В. - представника ОСОБА_7 , у зв`язку із встановленням обставин, що можуть свідчити про вчинення суддею дисциплінарного проступку, зокрема зволікання з виготовленням вмотивованого судового рішення, несвоєчасного надання копії судового рішення для внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень. 
Отже, за критерієм компетентності (професійної, особистої та соціальної) позивач отримала 322,125 бала за оцінкою ВККС України. За наслідками оцінки критерію професійної етики, з урахуванням результатів тестування особистих морально-психологічних якостей і загальних здібностей, дослідження інформації, що міститься у досьє судді, та співбесіди, позивач отримала 86 балів за оцінкою ВККС України. За критерієм доброчесності, оціненим за результатами тестування особистих морально-психологічних якостей в загальних здібностей, дослідження інформації, що міститься у досьє, та співбесіди суддя отримала 71 бал.
Загалом за результатами кваліфікаційного оцінювання суддя ОСОБА_1 отримала 479,125 бала, що становило менше 67 відсотків від суми максимально можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв, та, згідно з оскаржуваним рішенням, була визнана Комісією такою, що не відповідає займаній посаді.
Перевіряючи наявність/відсутність правових підстав до скасування спірного рішення ВККС України, колегія суддів перш за все звертає увагу на те, що згідно з положеннями частин другої і третьої статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням ВККС щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.
Рішення ВККС, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити;                     2) рішення не підписано будь-ким із складу членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання; 3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання;          4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.
ВККС України рішенням від 3 листопада 2016 року № 143/зп-16 затвердила Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення (далі - Положення), а рішенням від 4 листопада 2016 року № 144/зп-16 затвердила Порядок проведення іспиту та методику встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання (далі - Порядок).
Відповідно до пункту 1 глави 1 розділу ІІ Положення  (у редакції рішення Комісії від           16 лютого 2018 року №22/зп-18) критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна); 2) професійна етика; 3) доброчесність.
Главою 2 Положення визначено показники відповідності судді критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення.
Відповідність судді критерію професійної компетентності оцінюється (встановлюється) на підставі результатів виконання практичного завдання під час іспиту, за результатами дослідження інформації, яка міститься у суддівському досьє, та співбесіди, зокрема, за таким показником, як ефективність здійснення правосуддя.
Ефективність здійснення правосуддя оцінюється (встановлюється), серед іншого, шляхом дослідження таких даних: кількість скасованих судових рішень та підстави їх скасування; кількість змінених судових рішень та підстави їх зміни; дотримання строків розгляду справ, зокрема кількість справ, розгляд яких триває понад встановлені законом строки; середня тривалість виготовлення повного тексту вмотивованого рішення, дотримання строків його виготовлення та оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень; інші дані щодо ефективності здійснення правосуддя суддею, отримані Комісією відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідність судді критерію соціальної компетентності визначається за показниками тестувань особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей такими, як комунікативність, організаторські здібності, управлінські властивості особистості, моральні риси особистості, чесність, порядність, розуміння і дотримання правил та норм, відсутність схильності до контрпродуктивних дій, дисциплінованість, і оцінюються на підставі висновку про підсумки таких тестувань (у разі їх проведення), за результатами дослідження інформації, яка міститься у суддівському досьє, і співбесіди.
Відповідність судді критерію професійної етики оцінюється (встановлюється), серед іншого, за такими показниками: дотримання поведінки, що забезпечує довіру до суддівської посади та авторитет правосуддя; дотримання суддівської етики; інші дані, які можуть вказувати на відповідність судді критерію професійної етики.
Відповідність судді критерію доброчесності оцінюється (встановлюється), зокрема, за такими показниками: наявність фактів притягнення судді до відповідальності за вчинення проступків або правопорушень, які свідчать про недоброчесність судді; інші дані, які можуть вказувати на відповідність судді критерію доброчесності.
За змістом пунктів 1, 2 і 4 глави 6 розділу ІІ Положення встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання здійснюється членами Комісії за їх внутрішнім переконанням відповідно до результатів кваліфікаційного оцінювання. Показники відповідності суддів критеріям кваліфікаційного оцінювання досліджуються окремо один від одного та у сукупності. Рішення про підтвердження здатності здійснювати правосуддя суддею (кандидатом на посаду судді) у відповідному суді ухвалюється у випадку отримання ним мінімально допустимих і більших балів за результатами іспиту, а також бала, більшого за 0, за результатами оцінювання критеріїв особистої компетентності, соціальної компетентності професійної етики та доброчесності.
У пункті 5 глави 6 розділу ІІ Положення визначено максимально можливий бал оцінювання за кожним із критеріїв, зокрема: за критерієм компетентності - 500 балів (у т. ч. професійна компетентність - 300 балів, особиста компетентність - 100 балів, соціальна компетентність - 100 балів), за критерієм професійної етики - 250 балів, за критерієм доброчесності - 250 балів.
Пунктами 10 та 11 розділу V Положення встановлено, що за результатами кваліфікаційного оцінювання судді для підтвердження відповідності займаній посаді Комісія ухвалює одне з таких рішень: про відповідність займаній посаді судді; про невідповідність займаній посаді судді.
Рішення про підтвердження відповідності судді займаній посаді ухвалюється у разі отримання суддею мінімально допустимого і більшого бала за результатами іспиту, а також більше 67 відсотків від суми максимального можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв за умови отримання за кожен із критеріїв бала, більшого за 0.
Порушуючи питання про скасування спірного рішення ВККС, позивач наполягає на безпідставності і необґрунтованості її висновків щодо набрання ОСОБА_1 479,125 бала за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв. 
Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень як дискреційне повноваження слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.
Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
На переконання Суду, оцінка критеріїв компетентності, професійності та доброчесності, яка має на меті визначення здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді, покладена на членів ВККС і ґрунтується на засадах рівноправності та співпричетності у прийнятті рішення. Повноваження Комісії стосовно кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді є дискреційними та виключною компетенцією його як уповноваженого колегіального органу, постійно діючого у вітчизняній системі судоустрою.
У цій справі Судом встановлено, що набрана позивачем кількість балів є меншою за 67 відсотків від суми максимально можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв, а тому висновок ВККС про невідповідність судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 є таким, що відповідає вимогам закону. 
Мотиви, з яких колегія ВККС України дійшла таких висновків, викладені у тексті оскаржуваного рішення.
Отже, судом не встановлено передбачених статтею 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підстав, які мали б наслідком скасування рішення ВККС, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 .
Аналізуючи доводи позивача щодо неправомірності дій ВККС України, що полягали у розгляді в ході проходження позивачем кваліфікаційного оцінювання скарги Голови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Бурхана С.М. щодо судді цього суду ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.
Так, згідно з пунктом 10 глави 2 розділу ІІ Положення для встановлення відповідності судді критеріям кваліфікаційного оцінювання за визначеними цим Положенням показниками використовуються також інші відомості й дані, на підставі яких може встановлюватися відповідність судді критеріям кваліфікаційного оцінювання, а також будь-яка інша інформація стосовно судді, яка міститься у суддівському досьє.
Ураховуючи наведені приписи колегія суддів приходить до висновку, що Комісія, з метою установлення відповідності судді критеріям кваліфікаційного оцінювання за визначеними Положенням показниками, вправі використовувати, окрім даних суддівського досьє, також й інші відомості й дані, що перебувають у розпорядженні ВККС України, й на підставі яких може встановлюватися відповідність судді критеріям кваліфікаційного оцінювання.
Метою ж дисциплінарного провадження є перевірка відповідності діяльності і поведінки суддів професійним стандартам, встановлення наявності / відсутності дисциплінарного проступку в діях судді з огляду на повідомлені / виявлені обставини його діяльності та наявність підстав до притягнення його до відповідальності.
Тож, твердження позивача про протиправність дій ВККС України щодо врахування під час співбесіди відомостей, повідомлених у скарзі Голови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Бурхана С.М. щодо судді цього суду ОСОБА_1 , є необґрунтованими. 
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій колегії ВККС України, допущених 30 травня 2018 року під час співбесіди в ході проходження позивачем кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області, що полягали у розгляді скарги, яка надійшла до відповідача від Голови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Бурхана С.М. , є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Стосовно посилань скаржника на неповноважність складу колегії ВККС, яка проводила кваліфікаційне оцінювання, колегія суддів зазначає наступне.
Так, рішенням ВККС України від 5 лютого 2018 року №11/зп-18 затверджено склади колегій Комісії для дослідження досьє і проведення співбесід у межах кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, зокрема для проведення співбесіди з позивачем, визначено такий склад колегії Комісії №4: Василенко А.В., Весельська Т.Ф., Макарчук М.А., Прилипко С.М.
16 травня 2018 року почалась співбесіда із суддею ОСОБА_1 , однак у її проведенні було оголошено перерву. Наступне засідання колегії призначено на                 22 травня 2018 року.
У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю з 18 травня 2018 року члена Комісії Василенка А.В. , рішенням ВККС України у її пленарному складі від 22 травня 2018 року №114/зп-18 внесено зміни до складу колегії Комісії №4 для дослідження досьє та проведення співбесід в межах кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, призначеного рішенням Комісії від 20 жовтня 2017 року, та для дослідження досьє та проведення співбесіди із суддями, що призначені до розгляду на 22 травня 2018 року (в тому числі й ОСОБА_1 ), виключено зі складу колегії Комісії №4 члена Комісії Василенка А.В. (Т.4 а.с. 60).
22 травня 2018 року співбесіда із ОСОБА_1 не відбулась, у зв`язку з поданою нею заявою від 21 травня 2018 року. Наступною датою проведення співбесіди визначено 30 травня 2018 року.
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 94, частини десятої статті 98, частин третьої та четвертої статті 101 Закону №1402-VIII організаційними формами діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України є засідання у складі колегій, палат або у пленарному складі Комісії - залежно від питань, визначених цим Законом та Регламентом Комісії. Колегія Вищої кваліфікаційної комісії суддів України формується не менше ніж з трьох членів Комісії. Засідання колегії є повноважним, якщо у ньому беруть участь всі члени колегії. Рішення колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ухвалюється більшістю голосів. Палати та колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ухвалюють свої рішення від імені Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, зазначаючи склад палати чи колегії, який розглядав конкретну справу. Засідання колегії є повноважним, якщо у ньому беруть участь всі члени колегії.
Згідно з пунктом 2.1.1 - 2.1.3 Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, затвердженим рішенням ВККС України від 13 жовтня 2016 року №81/зп-16, організаційними формами діяльності Комісії є засідання у складі колегій, палат або у пленарному складі - залежно від питань, визначених Законом та цим Регламентом. Колегія, її склад визначаються рішенням Комісії. 
Колегія суддів враховує, що чинним законодавством не регламентовано порядок та підстави внесення змін до вже затвердженого відповідним рішенням ВККС України складу колегії Комісії для дослідження досьє і проведення співбесід у межах кваліфікаційного оцінювання судді, зокрема шляхом виключення зі складу колегії того чи іншого члена колегії Комісії. 
З наведеного вище правового регулювання лише вбачається, що формування складу колегії відбувається за рішенням ВККС України й така колегія має передбачати у своєму складі не менше трьох членів Комісії. 
Не наведено й позивачем норми закону чи підзаконного нормативно-правового акта, яку, на її переконання порушив відповідач при внесення змін до складу колегії Комісії №4 для дослідження досьє та проведення співбесід в межах кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 .
Поряд із тим, Суд вважає, що, безперечно, є логічною фізична неможливість виконання членом колегії Комісії своїх повноважень у зв`язку із настанням певних обставин, що перешкоджають його участі у засіданні колегії Комісії (в даному випадку - тимчасова непрацездатність такого члена).
У зв`язку з викладеним, у колегії суддів відсутні передбачені законом підстави вважати, що відповідачем допущено порушення положень чинного законодавства як при внесенні змін до складу колегії Комісії шляхом виключення з її складу члена колегії за наявності обґрунтованих підстав, що унеможливлюють його участь в засіданні колегії, так і при продовженні розпочатого кваліфікаційного оцінювання позивача колегією у складі, затвердженому відповідним рішенням ВККС України.
Тут також варто вказати, що за приписами пункту 24 розділу ІІІ Положення у разі необхідності під час співбесіди може бути оголошено перерву. Тривалість перерви під час співбесіди в межах кваліфікаційного оцінювання для участі у конкурсі не повинна перешкоджати визначенню результатів конкурсу.
Тобто, наведена норма передбачає можливість оголошення перерви під час співбесіди із суддею на певний термін. Об`єктивно виправдано, що протягом такої перерви можливе настання певних життєвих обставин (факторів), які унеможливлять завершення розпочатого оцінювання тим складом колегії, що був призначений початково.
З урахуванням наведених вище правових норм та за установлених у справі обставин, колегія суддів вважає безпідставними й такими, що не знайшли свого підтвердження, доводи позивача щодо неповноважності складу колегії ВККС, яка проводила кваліфікаційне оцінювання та, відповідно, ухвалила спірне рішення.
Аналізуючи доводи та пояснення позивача щодо обставин і фактів, які слугували визнанню її такою, що не відповідає займаній посаді, колегія суддів вважає за необхідне зосередитись на наступному.
Так, відповідно до пункту 30.1 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 17 грудня 2013 року №173 (чинної на час виникнення спірних правовідносин) порядок ведення архівної справи в суді, а також передавання судових справ та документації, що створилася в процесі управлінської діяльності суду, на державне зберігання, здійснюється згідно з Інструкцією про порядок передання до архіву місцевого та апеляційного суду, зберігання в ньому, відбору та передання до державних архівних установ та архівних відділів міських рад судових справ та управлінської документації суду, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 15 грудня 2011 року №168 (далі - Інструкція №168).
Згідно з пунктом 2.12 розділу ІІ Інструкції №168 судові справи та управлінська документація з часу створення (надходження) і до передання їх в архів суду зберігаються за місцем формування справ (в структурних підрозділах апарату суду) та/або централізовано в службі діловодства згідно із затвердженою номенклатурою справ.
Відповідно до пунктів 1, 4.3.2, 4.3.6 розділу IV Інструкції №168 закінчені в діловодстві суду справи постійного, тривалого (понад 10 років) зберігання та з особового складу повинні здаватися до архіву суду для наступного зберігання та користування. Судові справи, що розглянуті у відповідності до процесуального законодавства, обов`язково передаються до архіву суду незалежно від терміну зберігання. Підготовлені та оформлені судові справи та інші документи суду передаються до архіву суду щороку за графіком, затвердженим керівником апарату суду.
Тобто, з аналізу змісту положень інструкцій №173 та №168 вбачається, що судові справи, розглянуті суддею відповідно до процесуального законодавства, обов`язково передаються ним до канцелярії суду для зберігання до передачі в архів суду.
На переконання колегії суддів КАС ВС, невчинення суддею дій щодо передачі до канцелярії суду судових справ, розгляд яких завершено ухваленням судового рішення, з долученими текстами судових рішень, свідчить про свідоме порушення таким суддею вимог процесуального закону та невиконання покладених на нього службових обов`язків.
В ході співбесіди суддя ОСОБА_1 не надала Комісії об`єктивних пояснень, підтверджених належними доказами, щодо поважності причин зволікання із передачею розглянутих під її головуванням судових справ. Не надано таких доказів і під час судового розгляду цієї справи.
Аналізуючи доводи позивача щодо неправдивості наданих Головою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Бурханом С.М. відомостей щодо періодів відсутності ОСОБА_1 на роботі без поважних причин, та які були предметом дослідження під час співбесіди судді, колегія суддів зазначає наступне.
Дійсно, одним із показників відповідності судді критерію соціальної компетентності є дисциплінованість. Дисциплінованість - це готовність до виконання і вміння суб`єкта (носія дисципліни) дотримуватися дисциплінарних вимог, що ставляться до нього.
З матеріалів справи вбачається, що в періоди, про які вказував Голова Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Бурхана С.М. у своїй скарзі, адресованій ВККС України, суддя ОСОБА_1 не мала повноважень щодо здійснення правосуддя (такі припинились 24 лютого 2016 року у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку, на який її було призначено).
Слід звернути увагу на те, що наявність тривалих періодів, протягом яких судді не мають повноважень щодо здійснення правосуддя, є ситуацією, на яку законодавство про статус суддів розраховане не було. Статус та обов`язки судді, який не має повноважень щодо здійснення правосуддя, законодавчо чітко не визначено. Незважаючи на це, вимоги суддівської етики вимагають від судді, повноваження якого закінчилися, вживати всіх залежних від нього заходів щодо надання допомоги своєму суду, підвищувати як свою професійну кваліфікацію, так і своїх колег. Суддя, строк повноважень якого закінчився, зберігає свій статус судді і продовжує отримувати суддівську винагороду, що вимагає дотримання ним правил трудового розпорядку суду.
Згідно з Кодексом суддівської етики здійснення права кожного на судовий захист на основі принципу верховенства права, здійснення правосуддя від імені держави Україна виключно на підставі   Конституції   та законів України висувають високі вимоги до моральних якостей кожного судді.
Усвідомлюючи значимість своєї місії, з метою зміцнення та підтримки довіри суспільства до судової влади суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду. Суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною. Суддя повинен старанно й неупереджено виконувати покладені на нього обов`язки та вживати заходів для поглиблення своїх знань та вдосконалення практичних навичок.
Також варто додати, що суддя за своїм статусом має відповідати найкращим критеріям зразкової поведінки. Судова діяльність та поведінка судді має бути взірцем законослухняності, добропорядності, додержання загальновизнаних норм моралі та поведінки.
Окрім того, як з`ясовано судом в ході розгляду цієї справи, обставини щодо тривалої непередачі до канцелярії суду судові справи, розгляд яких завершено ухваленням судового рішення, систематична відсутність судді ОСОБА_1 на роботі без поважних причин, недотримання суддею ОСОБА_1 трудової дисципліни, та її небажання працювати згідно з регламентом роботи суду, зволікання з виготовленням вмотивованих судових рішень, несвоєчасне надання суддею копій судових рішень для їх внесення до ЄДРСР, - були предметом розгляду у Вищій раді правосуддя.
За наслідками розгляду дисциплінарної справи ВРП констатувала факт наявності у діях ОСОБА_1 складу дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 106 Закону №1402-VII, так і склад істотного дисциплінарного проступку в розумінні пункту 1 частини дев`ятої статті 109 Закону України «Про вищу раду правосуддя».
У зв`язку з викладеним, рішенням Першої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 30 жовтня 2020 року №2993/1дп/15-20, залишеним без змін рішенням Вищої ради правосуддя від 2 лютого 2021 року №197/0/15-21, суддю Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення її з посади судді.
Тут варто зазначити, що у висновках Консультативної ради європейських суддів (КРЄС) №17 (2014) «Щодо оцінювання діяльності суддів, якості правосуддя і поваги до незалежності судової влади» та №18 (2015) «Щодо позиції судової влади та її відносини з іншими гілками влади в умовах сучасної демократії» КРЄС наголошено на тому, що незалежність суддів не означає, що судді не несуть відповідальності за свою діяльність. Необхідно підтримувати та підвищувати якість й ефективність судових систем в інтересах усіх громадян. Метою індивідуального оцінювання суддів має бути вдосконалення судової системи та забезпечення її якомога вищої якості. Оцінювання суддів проводиться для визначення можливостей окремих суддів, якості й кількості завдань, які вони виконали, а також про сильні й слабкі місцях судової системи. Оцінювання може допомогти відібрати найкращих кандидатів на підвищення по службі й, таким чином, підтримати або навіть підвищити якість судової системи. В свою чергу воно повинно допомогти у підтримці довіри громадськості до судочинства. 
Отже, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи й вирішення спору по суті, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд 
вирішив:
ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання дій неправомірними, визнання незаконним і скасування рішення - відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя                                                                     І.Л. Желтобрюх       
                                                     
Судді                                                                                           В.М. Бевзенко   
                                                                   
                                                                                                    О.В. Білоус

                                                                                                    Н.А. Данилевич

                                                                                                    В.М. Шарапа