Ухвала
 
26 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 522/21900/13-ц
провадження № 61-4063ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,
 
розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на постанову Одеського апеляційного суду від 26 січня 2021 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання недійсними кредитного договору та додаткової угоди до нього,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2013 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), яке змінило назву на Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі -АТ «УкрСиббанк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на свою користь кредитну заборгованість в розмірі 283 850,35 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 14 серпня 2013 року становило 2 268 815, 86 грн.
 
У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання недійсними кредитного договору та додаткової угоди до нього, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просила: визнати недійсною додаткову угоду № 1 та додаток 1 до додаткової угоди № 1 у вигляді відповідного графіку погашення кредиту від 15 грудня 2008 року до кредитного договору від 28 листопада           2007 року № 11259302000, укладені між нею і Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк»; визнати недійсним кредитний договір            від 28 листопада 2007 року № 11259302000, укладений між нею та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк».
 
Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 22 листопада 2018 року в задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено. Визнано недійсною додаткову угоду № 1 та додаток 1 до додаткової угоди № 1 у вигляді відповідного графіку погашення кредиту від 15 грудня 2008 року до кредитного договору від  28  листопада 2007 року №  11259302000, укладену між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 Визнано недійсним кредитний договір від 28 листопада 2007 року № 11259302000, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 26 січня 2021 року (повний текст якої складено 10 лютого 2021 року) апеляційну скаргу АТ «УкрСиббанк» задоволено частково. Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 22 листопада 2018 року в частині відмови в задоволенні первісного позову та в частині задоволення позовної вимоги зустрічного позову про визнання недійсним кредитного договору скасовано і ухвалено в цій частині нове судове рішення. Первісний позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» 134 646,13 доларів США. В решті вимог первісного позову відмовлено. В задоволенні вимоги зустрічного позову про визнання недійсним кредитного договору відмовлено. В іншій частині рішення  Приморського районного суду міста Одеси від 22 листопада 2018 року залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
12 березня 2021 року АТ «УкрСиббанк» подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 26 січня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду в частині відмови в задоволенні вимог АТ «УкрСиббанк» про стягнення кредитних коштів - третього траншу в розмірі 75 000 доларів США та в частині відмови в задоволенні вимог АТ «УкрСиббанк» про стягнення процентів у розмірі 62 274,42 доларів США, пені за прострочення кредиту в розмірі 5 726,67 доларів США та пені за прострочення сплати процентів у розмірі 6 203,13 доларів США і передати справу в цих частинах на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
На обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення АТ «УкрСиббанк» вказало, що апеляційний суд не врахував правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2019 року у справі № 750/9033/15-ц, в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц та в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 456/3643/17, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц. Крім того, апеляційний суд неправильно застосував правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
 
Разом з тим посилання заявника на пункт 4 частини другої статті 389 та пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України не заслуговує на увагу, оскільки заявник не вказав, яких саме доказів у справі не дослідив суд. Тобто формальне посилання на зазначені норми процесуального права не свідчить про касаційне оскарження судового рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Касаційна скарга подана у встановлений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.
 
Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Оскільки наведені доводи касаційної скарги викликають необхідність їх перевірки, то слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.
 
АТ «УкрСиббанк» заявило клопотання про зупинення виконання постанови Одеського апеляційного суду від 26 січня 2021 року в частині стягнення з банку судового збору в розмірі 5 239,68 грн, посилаючись на необхідність здійснення банком додаткових дій для захисту свого права у разі задоволенні касаційної скарги.
 
Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
 
Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
 
Заявивши клопотання про зупинення виконання постанови Одеського апеляційного суду від 26 січня 2021 року, АТ «УкрСиббанк» не навело достатніх підстав і не надало доказів на підтвердження своїх вимог, які свідчили б про існування об`єктивної необхідності зупинення виконання судового рішення, зокрема документів про відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання. Сама по собі незгода заявника з оскаржуваним судовим рішенням не є підставою для зупинення його виконання на час перегляду справи в касаційному порядку.
 
Враховуючи, що заявником не наведено достатніх підстав і не надано доказів на підтвердження обставин, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання судового рішення, в задоволенні клопотання необхідно відмовити. У таких висновках визначальними є правила статей 12 та 13 ЦПК України.
 
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
 
Керуючись статтями 389, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на постанову Одеського апеляційного суду від 26 січня 2021 року.
 
Витребувати з Приморського районного суду міста Одеси цивільну справу № 522/21900/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання недійсними кредитного договору та додаткової угоди до нього.
 
Відмовити в задоволенні клопотання Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про зупинення виконання постанови Одеського апеляційного суду від 26 січня 2021 року.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 26 квітня 2021 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	В. М. Ігнатенко	
 	 	
 	С. О. Карпенко