П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/6352/20-а 
Головуючий у 1-й інстанції: Чернюк А.Ю.  
Суддя-доповідач:  Залімський І. Г. 
09 березня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Мацького Є.М.  Сушка О.О. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року (постановлену у м. Вінниці 21.12.2020 о 12:47, повний текст якої виготовлено 23.12.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду  з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу від 13.07.2020 №98-ОД про притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності на суму 59792,40 грн.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 21.12.2020 позовну заяву залишено без розгляду на підставі ч.3 ст.123 КАС України у зв`язку із тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду із вказаним позовом.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 21.12.2020 скасувати, справу направити до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, безпідставного повернення позовної заяви.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на час оголошення оскаржуваного наказу, позивач перебував на посаді офіцера мобілізаційного відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підтвердження чого надано копію витягу з наказу від 18.12.2019 року № 235. Тобто, позивач вибув з Військової частини НОМЕР_1 та з 18.12.2019 року зарахований до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даний факт, унеможливлює вчасне ознайомлення позивача з наказом від 13.07.2020 року № 98-ОД.
Особисто позивачу наказ про притягнення його до матеріальної відповідальності, разом із матеріалами службового розслідування не направлявся. У зв`язку з відсутністю належної документації щодо оголошення позивачу наказу про притягнення до матеріальної відповідальності, останній, одразу після отримання 07.09.2020 року листа з Військової частини НОМЕР_1 , звернувся за наданням правової допомоги до адвоката, на підтвердження чого надано копію договору про надання правової допомоги від 08.09.2020 року.
09.09.2020 року представником позивача направлено на адресу військової частини НОМЕР_1 адвокатський запит з проханням надати матеріали службового розслідування відповідно до наказу про проведення службового розслідування для встановлення причин та умов, які сприяли відсутності 22 плат виробу 1А30 взводу управління бригадної артилерійської групи № 1259 від
11.12.2019 позивач отримав копії матеріалів службового розслідування та ознайомився з оскаржуваним наказом 05.10.2020, шляхом отримання відповіді на вказаний адвокатський запит. До суду з даним позовом позивач звернувся 04.11.2020, тобто в межах строку передбаченого ч.5 ст.122 КАС України.
Відповідач  не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2021, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Предмет оскарження у даній справі є наказ від 13.07.2020 №98-ОД про притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності на суму 59792,40 грн, прийнятого відповідачем за результатами службового розслідування.
Отже, спірні правовідносини пов`язані з проходженням публічної служби. 
Згідно з ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частинами 2, 3 ст.122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до  ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби  встановлюється місячний строк, який є спеціальним для такої категорії справ.
Згідно із ч.1 ст.14 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 №160-IX наказ командира (начальника) про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності може бути оскаржено старшому за службовим становищем командиру (начальнику) та/або до суду в порядку, передбаченому законодавством.
Таким чином, із позовом про визнання протиправним та скасування наказу від 13.07.2020 №98-ОД позивач повинен був звернутись з моменту коли дізнався або повинен був дізнатися про існування вказаного наказу, ознайомлення із змістом такого наказу.
Верховний Суд у постанові від 23.04.2020 у справі № 813/3756/17 досліджував питання строків звернення до адміністративного суду. Так, суд зазначив, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.
Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
При цьому, для цілей застосування правил статті 122 КАС України "повинна була дізнатися" слід розуміти, зокрема у випадках, коли особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, що б дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу (службову адресу) поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали представник, працівники, партнери, близькі особи.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята на підставі ч.3 ст.123 КАС України.
Згідно з ч.3 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
В обґрунтування дотримання строку звернення до суду, передбаченого ч.5 ст.122 КАС України, позивач зауважив, що на час оголошення оскаржуваного наказу, позивач перебував на посаді офіцера мобілізаційного відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підтвердження чого надано копію витягу з наказу від 18.12.2019 року № 235. Тобто, позивач вибув з Військової частини НОМЕР_1 та з 18.12.2019 року зарахований до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даний факт, унеможливлює вчасне ознайомлення позивача з наказом від 13.07.2020 року №98-ОД.
Особисто позивачу наказ про притягнення його до матеріальної відповідальності, разом із матеріалами службового розслідування не направлявся. У зв`язку з відсутністю належної документації щодо оголошення позивачу наказу про притягнення до матеріальної відповідальності, останній, одразу після отримання 07.09.2020 року листа з Військової частини НОМЕР_1 , звернувся за наданням правової допомоги до адвоката, на підтвердження чого надано копію договору про надання правової допомоги від 08.09.2020 року.
09.09.2020 року представником позивача направлено на адресу військової частини НОМЕР_1 адвокатський запит з проханням надати матеріали службового розслідування відповідно до наказу про проведення службового розслідування для встановлення причин та умов, які сприяли відсутності 22 плат виробу 1А30 взводу управління бригадної артилерійської групи № 1259 від
11.12.2019 позивач отримав копії матеріалів службового розслідування та ознайомився з оскаржуваним наказом 05.10.2020, шляхом отримання відповіді на вказаний адвокатський запит. До суду з даним позовом позивач звернувся 04.11.2020, тобто в межах строку передбаченого ч.5 ст.122 КАС України.
Відхиляючи вказані доводи позивача, суд першої інстанції виходив з того, що службове розслідування з метою встановлення причин та умов, які сприяли відсутності 22 плат виробу 1А30 взводу управління бригадної артилерійської групи призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2019 року № 1259 (до вибуття з Військової частини НОМЕР_1 ), а тому останній протягом розумного часу міг проявити інтерес та вжити заходів щоб дізнатися про те, яке рішення прийнято за результатами проведення службового розслідування.
При цьому, командуванням Військової частини НОМЕР_1 супровідним листом від 21.08.2020 року направлено на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 два примірники акта приймання-передачі заборгованості з відшкодування завданих державі збитків з додатками на старшого лейтенанта ОСОБА_1 . Додатком до цього акта відповідачем надіслано копію наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.07.2020 року № 98-ОД про притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності, а тому, на переконання суду, реалізація позивачем права на отримання оскаржуваного наказу залежала виключно від його власного волевиявлення.
Зазначені матеріали надійшли до ІНФОРМАЦІЯ_1 07.09.2020 року, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі, а також журналом реєстрації вхідних документів, копія якого наявна у матеріалах даної справи.
Тому, неознайомлення позивача із наказом від 13.07.2020 №98-ОД, без належного підтвердження відсутності його на роботі у період його надходження, на думку суду першої інстанції, свідчить про свідоме зловживання своїми процесуальними правами та обов`язками та свідчить про пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин.
Разом з цим, судом першої інстанції не враховано, що відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.
Однак, матеріали справи не містять доказів вручення позивачу під підпис наказу від 13.07.2020 №98-ОД та/або матеріалів службового розслідування відповідачем або доказів повідомлення позивача про направлення вказаного наказу до Вінницького обласного військового комісаріату.
Також судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам позивача про те, що відповідач не повідомив позивача про проведення вказаного службового розслідування. 
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 р.).
У Рішенні у справі "Bellet проти Франції" від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
З урахуванням наведеного у сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позивач до отримання 05.10.2020 копії наказу від 13.07.2020 №98-ОД у відповідь на адвокатський запит його представника не знав про існування вказаного наказу, а у контексті статті 122 КАС України позивач не повинен був дізнатися про існування вказаного наказу до отримання його копії.
Згідно із ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 320 КАС України підставами  для  скасування  ухвали суду,  яка перешкоджає подальшому  провадженню  у  справі,  і  направлення   справи   для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне  з`ясування судом обставин,  що мають значення для справи; недоведеність обставин,  що мають значення для справи, які  суд першої інстанції вважає встановленими;  невідповідність висновків суду обставинам справи;  неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права,  які призвели до неправильного вирішення питання.
З урахуванням необхідності забезпечення права позивача на доступ до суду, зважаючи на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, так як постановлена з порушення норм процесуального права, що призвело до необґрунтованого залишення позовної заяви без розгляду, ухвалу суду першої інстанції належить скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.   
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу скасувати.
Справу направити до  Вінницького окружного адміністративного суду  для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

          
Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Мацький Є.М.    Сушко О.О.