ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний № 314/5338/20                                  Головуючий в 1 інст. Кононенко І.О.
Провадження №33/807/203/21                                                  Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року                         місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку        притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Семенченко Н.В. розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою  останнього на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 лютого 2021 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн, з розстрочкою сплати штрафу на 12 місяців - по 850 грн щомісяця, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 454,00 грн.

Згідно з постановою суду, водій ОСОБА_1 21 грудня 2020 о 11 годині 50 хвилин по автомобільній дорозі Запоріжжя-Донецьк (20 км) керував автомобілем ГАЗ-5319 , номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (відсутність реакції зіниць на світло, млява мова) згідно з висновком медичного огляду №99, водій був у стані наркотичного сп`яніння. Даними діями водій порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КупАП складений з порушенням вимог законодавства та не може вважатися допустимим доказом і бути покладений в основу доведеності вини особи, що притягується до відповідальності.
Всупереч зазначеному, у протоколі від 21 грудня 2020 року взагалі не зазначено адреси одного із свідків, що позбавило можливості його викликати до суду, та існування свідків взагалі при складанні проколу не вбачається із відеозапису. При цьому, з оглянутого відеозапису, який не має навіть часу його проведення, взагалі невідомо що зафіксовано. Навпаки відеозапис показує, що він чи інший водій автомобіля, мав право вільно продовжувати його рух, а не відсторонений від керування.        
Окрім того, як убачається із поданого відеозапису, поліцейський про щось поспілкувався із ним (апелянтом), а як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, він складений поліцейською. Із відео не вбачається, що він отримав якісь документи.
Будь-який інший відеозапис, що підтверджує подію, зазначену у протоколі, не існує. Тому, висновок суду про те, що його вина підтверджується відеозаписом, також є помилковим.
Вирок суду, на який суд посилається у постанові, також не доводить його винуватості, оскільки цей вирок ніяким чином не пов`язаний із подією, викладеною у протоколі про адміністративне правопорушення від 21 грудня 2020 року.
Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог Інструкції, вважаються недійсними.
Працівниками поліції порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, відповідно до якої огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку, процедури оформлення результатів огляду не дотримано, що вказує на недопустимість доказів, зібраних в цьому провадженні.

Заслухавши  ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Семенченко Н.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції в цілому дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ№103283 від 21 грудня 2020 року, згідно з яким, ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом ГАЗ-5319 , номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (відсутність реакції зіниць на світло, млява мова). Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога та підтверджується висновком медичного закладу №99 від 21 грудня 2020 року. Зі змістом даного протоколу ОСОБА_1 ознайомлений, будь-яких зауважень чи клопотань не заявляв, що підтверджується його підписом; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення, у яких останній зазначив, що курив марихуану тиждень тому; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21 грудня 2020 року; DVD-диском з відеозаписом.
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених у протоколі обставинах. 
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.
При апеляційному розгляді ОСОБА_1 зазначив, що транспортним засобом на момент його зупинки керував не він, а ОСОБА_2 , з яким він в подальшому помінявся місцями, оскільки у останнього не було прав, є непереконливими та суперечать матеріалам справи, в т.ч. відеозапису. 
Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КупАП складений з порушенням вимог законодавства, є необґрунтованими.
Те, що в протоколі не зазначено адресу одного із свідків, не свідчить про безпідставність складеного протоколу та про недостовірність викладених в протоколі відомостей.
В цілому протокол складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП, містить всі необхідні для розгляду справи відомості, передбачені вищевказаною статтею та суттєвих недоліків не містить. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Твердження апелянта про те, що при складанні проколу не було свідків, є безпідставними.
Згідно з матеріалами справи, огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою вимірювальної техніки «Драгер» не проводився через те, що у останнього були встановлені ознаки наркотичного сп`яніння, тому ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд в медичному закладі.
Викладене відображено як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке міститься в матеріалах справи.
Як убачається з матеріалів справи, свідки  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були запрошені працівником поліції під час складання протоколу після огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, а не під час самого огляду, так як огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Залучення свідків до такого огляду законом не передбачено. 
Порядок проведення вищевказаного огляду ОСОБА_1 в повній мірі відповідає порядку, передбаченому ч.4 ст.266 КУпАП, проводився у строк, у присутності поліцейського, а також відповідно до розділу ІІІ Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №110 3.
Те, що на відеозапису  немає часу його проведення,  також не свідчить про безпідставність складеного відносно ОСОБА_1 протоколу. Сам ОСОБА_1 не оспорює того, що події, зафіксовані цим записом, мали місце. 
Твердження апелянта про те, що його не відстороняли від керування транспортним засобом, жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Даних про те, що після оформлення протоколу та інших матеріалів ОСОБА_1 дозволено керувати автомобілем, в матеріалах справи немає.
Більш того, в протоколі про адміністративне правопорушення самим ОСОБА_1 зазначено, що від керування транспортним засобом він відсторонений. Жодних зауважень від останнього до протоколу не надійшло. 
Те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, підтверджується матеріалами справи, в т.ч. вищевказаним направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке долучено до протоколу.
В матеріалах справи міститься висновок лікаря КНП «Вільнянська РБЛ» ВРР, яким також підтверджується те, що огляд ОСОБА_1 проводився у встановленому законом порядку, у присутності поліцейського, за наявності відповідного направлення на огляд. За наслідками огляду лікарем здійснено висновок про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння. 
У висновку міститься підпис самого ОСОБА_1 без будь-яких зауважень. Відомостей про те, що останній не погодився з результатами огляду та оспорював ці результати в установленому законом порядку, в матеріалах справи немає.
Зазначений висновок щодо результатів медичного огляду складений із дотриманням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Доводи, які зазначені в апеляційній скарзі, про те, що працівниками поліції порушено вимоги цієї Інструкції, є безпідставними.
При дослідженні матеріалів справи, в т.ч. при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.
Те, що у оформленні адміністративного матеріалу брали участь декілька поліцейських (на що звертає увагу апелянт), само по собі жодним чином не свідчить про порушення вимог законодавства. 
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які містяться в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
В той же час, доводи апелянта про те, що суд безпідставно послався на вирок суду щодо нього, є слушними, оскільки з матеріалів справи та з оскаржуваної постанови не зрозуміло, ким долучений цей вирок до матеріалів справи і яке він має доказове значення.  
Таким чином, посилання на  вирок суду від 09 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 підлягає виключенню з оскаржуваної постанови суду. Отже, вказана постанова підлягає зміні, відповідно до вимог ст.294 КУпАП. 
Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Постанову  Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 лютого 2021 року стосовно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП, змінити, виключивши з неї посилання суду на вирок суду від 09 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.309, ч.1 ст.310 КК України.
У решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                                         С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 314/5338/20