Ухвала
05 лютого 2021 року
м. Київ 
справа № 450/1437/19
провадження № 61–1811ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Приватний нотаріус Кам`янко-Бузького районного нотаріального округу Львівської області Щур Тарас Васильович, ОСОБА_4 , про визнання недійсним договору купівлі продажу в частині, визнання покупцем за договором купівлі-продажу та визнання права власності на земельну ділянку,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області 
від 02 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 30 квітня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янко-Бузького районного нотаріального округу Львівської області Щур Т. В., реєстровий номер 940, 
у частині зазначення покупцем за даним договором ОСОБА_2 .
Визнано ОСОБА_1 покупцем за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 30 квітня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янко-Бузького районного нотаріального округу Львівської області 
Щур Т. В., реєстровий номер 940.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0836 га, кадастровий номер 4623686600:09:000:0180, для ведення садівництва, розташовану у с. Солонка Пустомитівського району Львівської області, реєстровий номер об`єкту нерухомості 334915946236, придбану за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 30 квітня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янко-Бузького районного нотаріального округу Львівської області Щур Т. В., реєстровий номер 940.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 02 червня 2020 року скасовано.
Постановлено нове судове рішення, яким в задоволенні позову 
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Приватний нотаріус Кам`янко-Бузького районного нотаріального округу Львівської області 
Щур Т. В., ОСОБА_4 , про визнання недійсним договору купівлі продажу у його частині, визнання покупцем за договором купівлі-продажу та визнання права власності на земельну ділянку відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
01 лютого 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку  звернувся 
з касаційною скаргою до Верховного Суду на постанову Львівського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року (надійшла до суду 03 лютого 
2021 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом 
до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження 
з огляду на наступне.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення 
від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що                    у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга ОСОБА_1  не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
Так, у касаційній скарзі заявник зазначає підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, проте не зазначає конкретні постанови Верховного Суду, в яких викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на конкретні постанови Верховного Суду, в яких викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України 
та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. 
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Також касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі .
ОСОБА_1 надав посвідчення учасника бойових дій, видане 23 листопада 2011 року військовим комісаріатом Республіки Крим та зазначив, що він звільняється від сплати судового збору, як учасник бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України, згідно пункту 13 статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних 
з порушенням їхніх прав (саме як учасників бойових дій). 
У даній справі правовідносини не стосуються прав позивача саме як учасника бойових дій, а спір виник між подружжям з приводу обставин укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки.
У зв`язку -з викладеним, відсутні підстави для звільнення заявника від сплати судового збору, як учасника бойових дій у даній справі.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України              від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 
01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
ОСОБА_1 звернувся до суду  з позовом у травні 2019 року.
Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 921,00 грн.
Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.
Зі змісту положень пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України випливає, що ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна. 
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 4 693,60 грн (судовий збір, який було стягнуто судом першої інстанції складає 2 346,80; судовий збір за подачу касаційної скарги: 2 346,80*200%=4 693,60 грн).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду 
у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК 
у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату. 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 09 березня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                  Г. В. Коломієць