Ухвала
 
15 січня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 753/23375/17
провадження № 61-16927ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лосєв Володимир Володимирович, про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним, застосування наслідків недійсності правочину та відшкодування майнової та моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
10 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року у вказаній справі.
 
Ухвалою Верховного Суд від 26 листопада 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: навести передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження судових рішень.
 
У березні 2020 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме уточнена касаційна скарга. 
 
Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
У поданій касаційній скарзі заявник посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) як на підставу касаційного оскарження судових рішень. Зокрема, заявник зазначає, що представником позивача - ОСОБА_4 на підтвердження своїх представницьких повноважень надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, яке видано 06 липня 2015 року неповноважним органом - Радою адвокатів міста Києва, якою незаконно утворена кваліфікаційно-дисциплінарна комісія, яка неправомірно організовувала та проводила кваліфікаційні іспити, незаконно приймала рішення щодо видачі свідоцтва про складення кваліфікаційних іспитів, що встановлено рішенням Ради адвокатів України від 11 червня 2016 року № 153.
 
Враховуючи те, що у постанові від 02 червня 2020 року у справі № 826/10717/18                   (адміністративне провадження № К/9901/20824/19) Верховний Суд уже викладав висновок щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, тому відсутні правові підстави для відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Таким чином заявником не виконано вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
Враховуючи наведене, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги, у якій зазначити передбачені підстави касаційного оскарження судових рішень, а також надіслати суду копії уточненої редакції касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
За змістом частини другої статті 127 ЦПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений в тому числі і за ініціативою             суду.
 
Враховуючи наведене суд дійшов висновку про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.
 
Керуючись статтями 127, 185, 389, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення зазначених недоліків касаційної скарги до 16 лютого 2021 року, але не більше десяти днів з дня отримання ухвали.   
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                                    О. В. Ступак