ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року	Львів	Справа № 463/755/20 пров. № А/857/14579/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Святецького В.В., Довгополова О.М.,
за участі секретаря судового засідання      Копанишин Х.В.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 21 серпня 2020 року (головуючого судді Шеремети Г.І. ухвалене у відкритому судовому засіданні без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м. Львів повний текст рішення складено 26.08.2020) у справі №463/755/20 провадження № 2-а/463/44/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27.01.2020 звернувся в суд з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 15.01.2020 року №6/14/20-ф/пз, складену головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України Якимець Ганною Володимирівною.
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 21 серпня 2020 року задоволено позов. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Державна архітектурно-будівельна інспекція України подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та відмовити в задоволенні позову. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, вважає рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим. Вказує, що об`єкт будівництва «Реконструкція нежитлового приміщення під 3-х кімнатну житлову квартиру: АДРЕСА_1 » згідно розрахунку класу наслідків (відповідальності), який провів головний архітектор проекту Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 та погодив замовник ОСОБА_3 , віднесено до класу наслідків (відповідальності) СС1 та знаходиться на першому поверсі п`ятиповерхового багатоквартирного житлового будинку. Відповідно клас наслідків (відповідальності) СС1 визначено в експертному звіті щодо розгляду проектної документації в частині міцності, надійності та довговічності об`єкта будівництва за робочим проектом від 18.02.2019р. № 14-0279-19, складеному філією ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області, який погодив позивач як головний експерт проекту. Крім того, підтвердженням факту виготовлення експертного звіту із грубим порушенням вимог містобудівного законодавства, на думку сторони відповідача, може свідчити той факт, що 03.01.2020 року директором філії ДП «Укрдержбудекспертиза» видано наказ про скасування експертного звіту від 18.02.2019 року за №14-0279-19.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.
Сторони в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку, визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.
Згідно з частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.
Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 22.11.2019 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області від громадянина ОСОБА_3 надійшла на реєстрацію декларація про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідкам.и (СС1) Реконструкція нежитлового приміщення під 3-ох кімнатну житлову квартиру на АДРЕСА_1 . 
Головний інспектор будівельного нагляду Гайванович Н.О. на підставі наказу (розпорядження) Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області від 28.11.2019 за №380П та направлення для проведення позапланового заходу від 28.11.2019р. за №875/19-пз здійснив позапланову перевірку на об`єкті щодо дотримання суб`єктом містобудування ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , Філією ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, а також перевірки достовірності даних, наведених у декларації про готовність до експлуатації об`єкта (вх. №1013/19/18-О-5885 від 22.11.2019), що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1). Вказана перевірка проводилась в період з 29.10.2019р. - 07.11.2019р. 
Актом від 05.12.2019 № 875/19-пз, складеним за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності щодо об`єкту «Реконструкція нежитлового приміщення під 3-х кімнатну житлову квартиру: АДРЕСА_1 », замовник і підрядник ОСОБА_3 , генеральний проектувальник ФОП ОСОБА_2 , Експертна організація – Філія ДП «Укрдержекспертиза» у Львівській області, експерт Адаменко Олексій Григорович, особа (особи), яка (які) здійснює (здійснюють) авторський нагляд, або керівник групи авторського нагляду Книш Василь Федорович, особа (особи), яка (які) здійснює (здійснюють) технічний нагляд ОСОБА_4 , виявлені порушення ч.5 ст.32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011р., а саме: згідно інформації, зазначеній у декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), розрахунку класу наслідків виконаному проектантом фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , експертному звіті від 18.02.2019р. за №14-0279-19, виданого філією ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області, об`єкт відноситься до класу наслідків СС1, хоча фактично знаходиться у 5-ти поверховому багатоквартирному житловому будинку.
Позивач ОСОБА_1 працює на посаді головного інженера філії державного підприємства «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи» у Львівській області.
Постановою по справі про адміністративне правопорушення від 15.01.2020 № 6/14/20-ф/пз, складеною головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України Якимець Ганною Володимирівною, - ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 96-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та накладено штраф у розмірі 34850,00 грн.
Не погодившись із даною постановою про адміністративне правопорушення позивач звернувся до суду щодо її скасування.
Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, беручи заявлені позивачем позовні вимоги та суть спору встановлено підстави для задоволення позову.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 1 статті 96-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за передачу замовнику проектної документації для виконання будівельних робіт на об`єкті, розробленої з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, вихідних даних для проектування об`єктів, будівельних норм, стандартів і правил, у тому числі щодо створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення, передбачення приладів обліку води і теплової енергії, а також заниження класу наслідків (відповідальності) об`єкта.
Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із статтею 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави вважати, що порушення частини 1 статті 96-1 КУпАП є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності з врахуванням наданням і долученням належним доказів вчинення особою.
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 
Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 74 КАС України).
Як вбачається з матеріалів справи, в оскаржуваній постанові та Акті перевірки зазначено про те, що філією ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області, було порушено вимоги ч. 5 ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», при цьому вказані висновки були зроблені виключно на підставі того, що об`єкт «Реконструкція нежитлового приміщення під 3-х кімнатну житлову квартиру: АДРЕСА_1 » «відноситься до класу наслідків СС1 хоч фактично знаходиться у 5-ти поверховому, багатоквартирному житловому будинку». Будь-яких інших обґрунтувань порушень з боку Філії у вказаних документах не міститься.
За правилами частини 1 статті 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.
Із змісту пунктів 3.2.1, 2.7, 3.2.21 розділу 3 ДБН А.2.2-3-2014 видно, що «Склад та зміст проектної документації на будівництво» із Зміною №1 будівництво - це нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт та технічне переоснащення об`єктів будівництва.
Капітальний ремонт - це сукупність робіт на об`єкті, прийнятому в експлуатацію, без зміни його геометричних розмірів та функціонального призначення, що передбачають втручання у несучі та/або огороджувальні конструкції, а також інженерні системи загального користування, у зв`язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшення його експлуатаційних показників, а також благоустрій території. Капітальний ремонт передбачає призупинення на час виконання робіт експлуатації будинку в цілому або його частини.
При цьому, реконструкція - перебудова прийнятого в експлуатацію існуючого об`єкта, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкта в цілому або його частин (за умови їх автономності).
Отже, реконструкцією можуть вважатися будівельні роботи, у результаті яких здійснюється зміна основних техніко-економічних показників, забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. При цьому, зазначені зміни та удосконалення мають бути наслідком зміни геометричних розмірів та/або функціонального призначення об`єкта будівництва.
Частиною 5 статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, усі об`єкти поділяються за такими класами наслідків (відповідальності): незначні наслідки - СС1; середні наслідки - СС2; значні наслідки - СС3. До незначних наслідків (СС1) не можуть бути віднесені об`єкти: характеристики можливих наслідків від відмови (стану об`єкта, при якому неможливо використовувати його або складову частину за функціональним призначенням) яких перевищують: рівень можливої небезпеки для здоров`я і життя людей, які постійно перебуватимуть на об`єкті, - 50 осіб; рівень можливої небезпеки для здоров`я і життя людей, які періодично перебуватимуть на об`єкті, - 100 осіб; рівень матеріальних збитків чи соціальних втрат, пов`язаних із припиненням експлуатації або з втратою цілісності об`єкта, - 2500 мінімальних заробітних плат (до розрахунку збитків не включаються збитки замовників будівництва, які будують об`єкти без залучення коштів державного або місцевого бюджетів, кредитних коштів, наданих під державні гарантії, коштів державних та комунальних підприємств, бюджетних установ); пам`ятки культурної спадщини національного та місцевого значення, визначені відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини»; нове будівництво яких здійснюється в охоронній зоні пам`яток культурної спадщини національного та місцевого значення (розміри охоронної зони не можуть бути менші за два горизонтальні або два вертикальні розміри пам`ятки); об`єкти підвищеної небезпеки, ідентифіковані відповідно до Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки»; житлові будинки понад чотири поверхи; об`єкти, які підлягають оцінці впливу на довкілля відповідно до Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» (крім об`єктів, які виробляють електричну енергію з енергії вітру, за умови позитивного висновку уповноваженого органу з оцінки впливу на довкілля). До значних наслідків (СС3) відносяться такі об`єкти: пам`ятки культурної спадщини, визначені відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини»; об`єкти підвищеної небезпеки, ідентифіковані відповідно до Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки»; житлові, громадські або багатофункціональні будівлі заввишки понад 100 метрів та/або з рівнем можливої небезпеки для здоров`я і життя людей понад 400 осіб, які постійно перебувають на об`єкті.
При цьому, частина 5 статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не містить жодних обов`язків для експертної організації.
Частиною 1 статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» визначено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Апелянт посилається на те що позивач ОСОБА_1 порушив частину 1 статті 96-1 КУпАП, оскільки Клас наслідків (відповідальності) об`єкта будівництва визначено в експертному звіті щодо розгляду проектної документації в частині міцності, надійності, довговічності об`єкта будівництва за робочим проектом від 18.02.2019 р. № 14-0279-19 «Реконструкція нежитлового приміщення під 3-х кімнатну житлову квартиру: АДРЕСА_1 », складеного Філією. Крім того, даний об`єкт будівництва не може бути віднесений до класу наслідків (відповідальності) СС1, що є заниженням класу наслідків (відповідальності) об`єкта будівництва, у тому числі експертною організацією. Однак відповідач обов`язок по визначенню класу наслідків (відповідальності) і можливості його «занизити» поклав на Філію, незважаючи на те, що згідно частини 6 статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначення та погодження класу наслідків (відповідальності) об`єкту будівництва є виключною прерогативою проектної організації за погодженням із замовником будівництва, відповідно експертна організація не має повноважень визначати клас наслідків (відповідальності) об`єкту будівництва.
З матеріалів справи судом встановлено, що у 2019 році Філією було виконано експертизу проекту з назвою «Реконструкція нежитлового приміщення під 3-х кімнатну житлову квартиру на АДРЕСА_1 ». За результатами вказаної експертизи був складений Експертний звіт. На підставі перевірки поданої проектної документації, було встановлено, зокрема, правомірність визначення класу наслідків (відповідальності) даного об' єкту - СС1. Вказаний висновок був зроблений з урахуванням положень спеціального акту, який регулює порядок визначення класу наслідків - ДСТУ-НБВ. 1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва», затверджений наказом Мінрегіону України від 14.05.2013 року № 195. Клас наслідків (відповідальності) об`єкту «Реконструкція нежитлового приміщення під 3-х кімнатну житлову квартиру на АДРЕСА_1 » був визначений головним архітектором проекту п. ОСОБА_2 і погоджений замовником будівництва (реконструкції) п. ОСОБА_3 як СС1 з урахуванням положень п. 4.14 ДСТУ-НБВ. 1.2-16:2013. Крім того, було враховано і те, що згідно наданої для проведення експертизи проектної документації чітко вбачалося, що планувалося проведення реконструкції частини будівлі, а саме нежитлового приміщення без втручання в несучі конструктивні елементи будівлі, що також отримало своє відображення в експертному звіті. Однак, у Постанові та Акті перевірки відсутні будь-яка інформація, обгрунтування, розрахунки тощо щодо можливого іншого класу наслідків (відповідальності) об`єкту «Реконструкція нежитлового приміщення під 3-хкімнатну житлову квартиру на АДРЕСА_1 ».
Оцінюючи зазначені в оскаржуваній постанові покликання про те, що у додатку до Експертного звіту «передбачене влаштування віконного прорізу на місці існуючих вхідних дверей, що є втручанням в огороджуючі конструкції», суд враховує, що експертний звіт не містить жодної інформації щодо того, що передбачається втручання в огороджуючі конструкції, також, у Акті перевірки, відсутня інформація про втручання в огороджуючі конструкції під час виконання будівельних робіт, з постанови неможливо встановити, на підставі чого працівником відповідача було зроблено такі висновки. Крім того, з тексту Постанови є незрозумілим, яким чином можливе втручання в огороджуючі конструкції будівлі може вплинути на визначення класу наслідків (відповідальності) вказаного об`єкту (частини існуючої будівлі).
Колегія суддів також враховує, що головний інспектор будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області державної архітектурно-будівельної інспекції України Якимець Г.В., 18.12.2019 прийняв постанову №45/14/1013-6/5907-19 про накладення на ОСОБА_2 штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі - 189 180,00 гривень.
Із змісту даної постанови видно, що «За результатами перевірки встановлено, що об`єкт будівництва «Реконструкція нежитлового приміщення під 3-х кімнатну житлову квартиру: яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до розрахунку класу наслідків (відповідальності), який провів фізична особа-підприємець ОСОБА_2 та погодив замовник ОСОБА_3 , віднесено до класу наслідків (відповідальності) СС1. Вищевказаний об`єкт будівництва знаходиться на першому поверсі п`ятиповерхового багатоквартирного житлового будинку. З копії містобудівних умов та обмежень для проектування об`єктів будівництва від 15.01.2019р. №1, які видані відділом містобудування і архітектури Жидачівської РДА об`єкт «Реконструкція нежитлового приміщення під 3-х кімнатну житлову квартиру: яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 » видно, що даний об`єкт знаходиться у п`ятиповерховому житловому будинку.
Контролюючий орган дійшов висновку, що позивач при виготовленні проекту класу наслідків ( відповідальності) об`єкта будівництва, визначив клас наслідків даного об`єкта ССІ, не врахував що відбулась реконструкція із втручанням в огороджувальну конструкцію.
17.02.2020 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови № 45/14/1013-6/5907-19 від 18.12.2019 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 у справі №345/623/20, яке залишено без змін Восьмим апеляційний адміністративним судом від 11.11.2020 позов задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України Якимець Г.В. про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності за №45/14/1013-6/5907-19 від 18.12.2019. 
Колегією суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в постанові від 11.11.2020 у справі №345/623/20 встановлено, що ОСОБА_2 визначив вірно клас наслідків (відповідальності) СС1 для об`єкта будівництва. Останній розробив проект на реконструкцію нежитлового приміщення у житлове, яким передбачено зміну функціонального призначення і повне збереження елементів несучих та огороджуючи конструкцій. Архітектурно-будівельним рішенням, проектна віконна рама монтується на всю висоту існуючого дверного пройому (отвору), а нижня частина віконних рам на висоту 0,8 м зашивається пластиком з утеплювачем. Тобто, позивачем як проектантом та експертами при проведенні експертизи визначено клас наслідків СС1 об`єкту проектного приміщення, а саме: частина об`єкту-квартири, а не об`єкт 5-ти поверхового житлового будинку
При цьому, об`єктом будівництва являється квартира, як частина багатоквартирного житлового будинку, а не багатоквартирний 5-ти поверховий житловий будинок в цілому як вважає апелянт, у разі виготовлення проекту на реконструкцію якого унеможливлює віднесення його до незначних наслідків (СС1), як житловий будинок понад чотири поверхи. Квартира як об`єкт, на яку позивачем розроблено проект, передбачено влаштування вікна на місці вхідних дверей, в тому числі демонтаж вхідних сходів зі сторони головного фасаду будинку, у розумінні вимог ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013. «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва» не може бути віднесений до класу наслідків (відповідальності) СС2 чи СС3. Об`єкт будівництва не несе небезпеку для здоров`я і життя людей, які постійно перебувають на об`єкті в кількості від 50 до 400 осіб, небезпеку для здоров`я і життя людей, які періодично перебувають на об`єкті в кількості від 100 до 1000 осіб, небезпеку для життєдіяльності людей, які перебувають зовні об`єкта в кількості від 100 до 50 000 осіб, а також не може нести обсяг можливого економічного збитку від 2 000 до 150 000 гривень, втрати об`єктів культурної спадщини місцевого значення чи припинення функціонування об`єктів інженернотранспортної інфраструктури місцевого чи регіонального рівня, що б давало підстави для визначення для нього класу наслідків СС2 (таблиця 1 пункту 4.5 ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013).
Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно із частиною 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно частин 1,2 статті 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Щодо посилання в апеляційній скарзі, що судом першої інстанції не розглянуто клопотання про зупинення провадження у справі у порядку пункту 3 частини 1 статті 236 КАС України, яке було подано до суду 18.03.2020, такі підстави не можуть бути самостійною підставою для скасування правильного по суті рішення суду відповідно до частини 2 статті 317 КАС України, яка встановлює, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.
Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 96-1 КУпАП, не доведена в повному обсязі, а тому виключає притягнення його до адміністративної відповідальності, також постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2020 у справі №345/623/20 встановлена відсутність правопорушення проектувальника даного об`єкту, а зазначення у постанові про адміністративне правопорушення про заниження позивачем класу наслідків (відповідальності) вказаного об`єкту є припущенням відповідача, яке не підтверджується жодними доказами, зокрема розрахунками про інший клас наслідків даного об`єкта, обґрунтуванням іншого класу наслідків з посиланням на нормативно-правові акти, таким чином доводи відповідача викладенні в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.
Відповідно до частини 1 статті 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Частина 3 встановлює, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. 
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 268, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України – залишити без задоволення. 
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 21 серпня 2020 року у справі №463/755/20 провадження № 2-а/463/44/20 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не оскаржується.

                  Головуючий суддя                                       Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                             В.В. Святецький

                                                                                         О.М. Довгополов