ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«25» січня 2021 року
м. Харків
справа № 953/17553/19
провадження № 22ц/818/750/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів -         Котелевець А.В., Яцини В.Б. 
за участю секретаря – Дмитренко А.Ю.
учасники справи: 
позивач – Харківська міська рада, представник позивача – Мироненко О.О.,
відповідач – ОСОБА_1 ,
треті особи - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, державний реєстратор Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославець С.В., ОСОБА_2 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2020 року в складі судді Попрас В.О.
в с т а н о в и в:
У вересні 2019 року Харківська міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, державний реєстратор Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославець Сергій Володимирович, ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

Позовна заява мотивована тим, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 березня 2017 року у справі № 640/18859/15-ц, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 14 травня 2018 року, задоволено позовні вимоги Харківської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії, зобов`язано його знести самовільно побудовану (реконструйовану) нежитлову будівлю літ «А-1» загальною площею 240 кв м, на земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

Вказаними судовими рішеннями, що набрали законної сили, встановлено, що ОСОБА_1 є власником тимчасових споруд торгових приміщень загальною площею 240 кв м по АДРЕСА_1 на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 07 травня 2015 року. Після проведення робіт із реконструкції зазначених тимчасових споруд утворилась нежитлова будівля літ «А-1» загальною площею 240 кв м. Вказана нежитлова будівля самовільно побудована (реконструйована) відповідачем на земельній ділянці, яка належить Харківській міській раді, без дозвільної документації, чим порушено право Харківської міської ради на володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою. 

Однак, рішенням державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославець С.В. з відкриттям розділу від 29 травня 2019 року № 47095794 відкрито новий розділ об`єкту нерухомого майна - нежитлової будівлі літ «А-1», яка складається із торгових приміщень № 1-8 загальною площею 223,8 кв м, (реєстраційний № 1840235763101) на підставі договорів купівлі-продажу від 07 травня 2015 року № 377, №375, №373, №365, №369, №367, № 371, №363, посвідчених приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Качур А.В., та довідки №897, виданої 14 березня 2019 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 .

Зазначила, що предметом вказаних договорів є тимчасові споруди торгівельного приміщення, які згідно вищевказаного судового рішення в подальшому були реконструйовані у об`єкт самочинного будівництва. За таких умов, рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославця С.В. від 29 травня 2019 року з відкриття нового розділу об`єкту нерухомого майна, а також його рішення від 12 липня 2019 року, якими проведено державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-8, що розташовані по АДРЕСА_1 , на підставі договорів купівлі-продажу тимчасових споруд торгівельного приміщення, висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 24 червня 2019 року та технічних паспортів, виданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Лімінгтон», є незаконними та підлягають скасуванню.

Вказала, що ОСОБА_1 здійснюється поділ нежитлової будівлі з метою створення ланцюга угод з відчуження майна та збільшення кількості набувачів для легалізації самочинного будівництва на території м. Харкова та неможливості виконання рішення суду від 10 березня 2017 року.
Просила скасувати: 
рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославець С.В. (з відкриттям розділу) від 29 травня 2019 року № 47095794, яким відкрито новий розділ об`єкту нерухомого майна нежитлової будівлі літ «А-1», яка складається із торгових приміщень № 1-8 загальною площею 223,8 кв м (реєстраційний № 1840235763101);

рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославця С.В. від 12 липня 2019 року № 47764315, яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення 1-го поверху № 1 загальною площею 28,00 кв м, що розташоване по АДРЕСА_1 (реєстраційний № 1871452863101);

рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославця С.В. від 12 липня 2019 року № 47764325, яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення 1-го поверху № 2 загальною площею 28,00 кв м, що розташоване по АДРЕСА_1 (реєстраційний № 1871453163101);

рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославця С.В. від 12 липня 2019 року № 47764336, яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення 1-го поверху № 3 загальною площею 28,00 кв м, що розташоване по АДРЕСА_1 (реєстраційний № 1871453763101);

рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославця С.В. від 12 липня 2019 року № 47764352, яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення 1-го поверху № 4 загальною площею 28,00 кв м, що розташоване по АДРЕСА_1 (реєстраційний № 1871454063101);

рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославця С.В. від 12 липня 2019 року № 47764362, яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення 1-го поверху № 5 загальною площею 28,00 кв м, що розташоване по АДРЕСА_1 (реєстраційний № 1871454963101);

рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославця С.В. від 12 липня 2019 року № 47764376, яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення 1-го поверху № 6 загальною площею 28,00 кв м, що розташоване по АДРЕСА_1 (реєстраційний № 1871455463101);

рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославця С.В. від 12 липня 2019 року № 47764389, яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення 1-го поверху № 7 загальною площею 28,00 кв м, що розташоване по АДРЕСА_1 (реєстраційний № 1871456063101);

рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославця С.В. від 12 липня 2019 року № 47764291, яким проведено державну реєстрацію права власності, на нежитлове приміщення 1-го поверху № 8 загальною площею 28,00 кв м, що розташоване по АДРЕСА_1 (реєстраційний № 1871452263101);

стягнути з відповідача судовий збір.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2020 року позов Харківської міської ради – задоволено;

скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославець С.В. (з відкриттям розділу) від 29 травня 2019 року № 47095794, яким відкрито новий розділ об`єкту нерухомого майна нежитлової будівлі літ «А-1», яка складається із торгових приміщень № 1-8 загальною площею 223,8 кв м (реєстраційний № 1840235763101);

скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославця С.В. від 12 липня 2019 року № 47764315, яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення 1-го поверху № 1 загальною площею 28,00 кв м, що розташоване по АДРЕСА_1 (реєстраційний № 1871452863101);

скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославця С.В. від 12 липня 2019 року № 47764325, яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення 1-го поверху № 2 загальною площею 28,00 кв м, що розташоване по АДРЕСА_1 (реєстраційний № 1871453163101);

скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославця С.В. від 12 липня 2019 року № 47764336, яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення 1-го поверху № 3 загальною площею 28,00 кв м, що розташоване по АДРЕСА_1 (реєстраційний № 1871453763101);

скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославця С.В. від 12 липня 2019 року № 47764352, яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення 1-го поверху № 4 загальною площею 28,00 кв м, що розташоване по АДРЕСА_1 (реєстраційний № 1871454063101);

скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославця С.В. від 12 липня 2019 року № 47764362, яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення 1-го поверху № 5 загальною площею 28,00 кв м, що розташоване по АДРЕСА_1 (реєстраційний № 1871454963101);

скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославця С.В. від 12 липня 2019 року № 47764376, яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення 1-го поверху № 6 загальною площею 28,00 кв м, що розташоване по АДРЕСА_1 (реєстраційний № 1871455463101);

скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославця С.В. від 12 липня 2019 року № 47764389, яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення 1-го поверху № 7 загальною площею 28,00 кв м, що розташоване по АДРЕСА_1 (реєстраційний № 1871456063101);

скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославця С.В. від 12 липня 2019 року № 47764291, яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення 1-го поверху № 8 загальною площею 28,00 кв м, що розташоване по АДРЕСА_1 (реєстраційний № 1871452263101);

стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради сплачений судовий збір у розмірі 17 289,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказав, що з його боку відсутнє будь-яке порушення прав позивача, та він є неналежним відповідачем у справі, оскільки не є спеціально уповноваженою особою, наділеною у встановленому законом порядку правом проведення реєстраційних дій. Зазначив, що відповідачем має бути державний реєстратор, однак позивач не скористався своїм правом на заміну неналежного відповідача.

19 листопада 2020 року від Харківської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому вона просила відмовити у її задоволенні. 

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. 25 січня 2021 року до суду апеляційної інстанції від представника Харківської міської ради надійшла заява про розгляд справи за їхньою відсутністю.

Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило. 

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду – залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова коелгія, мотивовано тим, що нежитлова будівля літ «А-1» загальною площею 240 кв м, що розташована по АДРЕСА_1 , є об`єктом самочинного будівництва, отже рішення державного реєстратора з відкриття нового розділу щодо об`єкта нерухомого майна та реєстрації права власності та подальші дії з поділу об`єкту, право власності на який зареєстровано з порушенням встановленого порядку, є незаконними.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 березня 2017 року у справі № 640/18859/15-ц задоволено позовні вимоги Харківської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії; зобов`язано ОСОБА_1 знести самовільно побудовану (реконструйовану) нежитлову будівлю літ «А-1» загальною площею 240 кв м, на земельній ділянці по АДРЕСА_1 (а. с. 9-14).

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 14 травня 2018 року заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 березня 2017 року залишено без змін (а. с. 15-19).

Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Верховного Суду від 29 травня 2020 року заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 березня 2017 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 14 травня 2018 року залишено без змін. 
 
Під час розгляду справи № 640/18859/15-ц встановлено, що ОСОБА_1 є власником тимчасових споруд торгових приміщень № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 загальною площею 240 кв м по АДРЕСА_1 на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 07 травня 2015 року № 363, 365, 367, 369, 371, 373, 375, 377. 

ОСОБА_1 проведено роботи з реконструкції зазначених тимчасових споруд, після чого утворилась нежитлова будівля літ «А-1» загальною площею 240 кв м, що складалась з приміщень №№1-8. Вказана нежитлова будівля самовільно побудована (реконструйована) відповідачем на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , яка знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради.

ОСОБА_1 не надано дозвільних документів, проектно-кошторисної документації, декларації Інспекції ДАБК про початок виконання та закінчення будівельних робіт. Харківською міською радою рішення про надання земельної ділянки за вказаною адресою в оренду (суборенду), у власність або у користування для розміщення спірної будівлі не приймалось, і відповідачем також не надано доказів оформлення за ним права власності або користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 у встановленому законом порядку.

Встановлено, що ОСОБА_1 здійснив самочинне будівництво (реконструкцію) на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді міста Харкова в особі Харківській міській раді, отже, його діями порушено право Харківської міської ради на володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою по АДРЕСА_1 .

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19 серпня 2019 року вбачається, що рішенням державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославець С.В. (з відкриттям розділу) від 29 травня 2019 року № 47095794 відкрито новий розділ об`єкту нерухомого майна -нежитлової будівлі літ «А-1», яка складається із торгових приміщень №№ 1-8 загальною площею 223,8 кв м (реєстраційний № 1840235763101). Право власності зареєстровано за ОСОБА_1 . Підставою виникнення права власності вказані договори купівлі-продажу від 07 травня 2015 року, посвідчені приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Качур А.В., за №№ 363, 365, 367, 369, 371, 373, 375, 377, та довідка № 897, видана 14 березня 2019 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (а. с. 20-22, 23-31).

З вказаної довідки вбачається, що 05 березня 2019 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 обстежено об`єкт нерухомого майна та проведено комплекс робіт, за результатами чого встановлено, що нежитлова будівля у АДРЕСА_1 відповідає наступним характеристикам: назва об`єкту – літ «А-1» нежитлова будівля, матеріал стін будівель і споруд – сендвічпанелі, рік будівництва – 2014, загальна площа – 223,8 кв м, поверховість - 1, самочинне перепланування, реконструкція, будівництво – відсутні (а. с. 31).

14 червня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Лімінгтон» складено висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 1906/24, з якого вбачається, що нежитлова будівля літ «А-1» по АДРЕСА_1 може бути поділена на самостійні об`єкти нерухомого майна (а. с. 32).

24 червня 2019 року за замовленням ОСОБА_1 виготовлено технічні паспорти на нежитлові приміщення №1 - № НОМЕР_1 у будівлі літ «А-1» по АДРЕСА_1 (а. с. 35-37, 40-42, 45-47, 50-52, 55-57, 60-62, 65-67, 70-72).

У липні 2019 року право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, що розташовані по АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 .

Так, рішенням державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославця С.В. від 12 липня 2019 року № 47764315 проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення 1-го поверху № 1 загальною площею 28,00 кв м, що розташоване по АДРЕСА_1 (реєстраційний № 1871452863101) (а. с. 33-34).

Рішенням державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославця С.В. від 12 липня 2019 року № 47764325 проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення 1-го поверху № 2 загальною площею 28,00 кв м, що розташоване по АДРЕСА_1 (реєстраційний № 1871453163101) (а. с. 38-39).

Рішенням державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославця С.В. від 12 липня 2019 року № 47764336 проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення 1-го поверху № 3 загальною площею 28,00 кв м, що розташоване по АДРЕСА_1 (реєстраційний № 1871453763101) (а. с. 43-44).

Рішенням державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославця С.В. від 12 липня 2019 року № 47764352 проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення 1-го поверху № 4 загальною площею 28,00 кв м, що розташоване по АДРЕСА_1 (реєстраційний № 1871454063101) (а. с. 48-49).

Рішенням державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославця С.В. від 12 липня 2019 року № 47764362 проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення 1-го поверху № 5 загальною площею 28,00 кв м, що розташоване по АДРЕСА_1 (реєстраційний № 1871454963101) (а. с. 53-54).

Рішенням державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославця С.В. від 12 липня 2019 року № 47764376 проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення 1-го поверху № 6 загальною площею 28,00 кв м, що розташоване по АДРЕСА_1 (реєстраційний № 1871455463101) (а. с. 58-59).

Рішенням державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославця С.В. від 12 липня 2019 року № 47764389 проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення 1-го поверху № 7 загальною площею 28,00 кв м, що розташоване по АДРЕСА_1 (реєстраційний № 1871456063101) (а. с. 63-64).

Рішенням державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Богославця С.В. від 12 липня 2019 року № 47764291 проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення 1-го поверху № 8 загальною площею 28,00 кв м, що розташоване по АДРЕСА_1 (реєстраційний № 1871452263101) (а. с. 68-69).

18 вересня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бідонько Л.Л. за №1189, предметом якого є нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, що розташовані по АДРЕСА_1 (а. с. 143-146).

Відповідно до частини першої  статті 16 ЦК України, частини першої  статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 375 ЦК України передбачено, що лише власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Згідно з частинами 1-4 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У розумінні частини першої  статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

Самочинно збудоване нерухоме майно не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.

Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 04 квітня 2019 року у справі № 750/4445/17, провадження № 61-39527св18.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина друга статті 152 ЗК України).

Власник земельної ділянки може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 143), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 99), від 7 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (пункт 46).

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (частина друга статті 331 ЦК України).

Право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України).

Процедура державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (частина третя статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно»).

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Частиною 2 статті 13 вказаного Закону передбачено, що на кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна.

Згідно пункту 20 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 №1127, у разі проведення державної реєстрації права власності на окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва вперше, у тому числі, у результаті поділу, виділу частки з об`єкта нерухомого майна або об`єднання об`єктів нерухомого майна, державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав відкриває новий розділ у цьому Реєстрі з присвоєнням реєстраційного номера об`єкту нерухомого майна, об`єкту незавершеного будівництва та формує реєстраційну справу відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком.
Пунктом 41 Порядку передбачено, що для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Пунктом 45 Порядку передбачено, що для державної реєстрації права власності у зв`язку із зміною суб`єкта такого права в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна, у тому числі, в результаті переведення об`єкта нерухомого майна із житлового у нежитловий або навпаки подаються: документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

Згідно з пунктом 54 Порядку державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене шляхом поділу майна, у тому числі, в результаті виділення окремого об`єкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, що складається з двох або більше об`єктів, або об`єднання майна, проводиться за умови наявності технічної можливості такого поділу або об`єднання нерухомого майна та можливості використання такого майна як самостійного об`єкта цивільних правовідносин.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1  статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для  виникнення  права власності не має. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава  визнає та підтверджує  право власності  за наявності інших юридичних фактів, передбачених  законом  як необхідних для  виникнення  такого права. Зміст приписів статті 376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного (постанова від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 (пункти 6.31-6.33).

Державній реєстрації підлягає заявлене право, державна реєстрація якого здійснюється суб`єктом державної реєстрації прав не за власною ініціативою, а на підставах, установлених законом, зокрема, за заявою про державну реєстрацію прав, поданою особою, за якою здійснюється реєстрація права. Тобто, відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають саме між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

При цьому, навіть якщо буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав дотримався законодавства при внесенні запису про проведену державну реєстрацію права за іншою особою, це не є перешкодою для задоволення позову щодо скасування цього запису, якщо наявність такого запису порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 проведено роботи з реконструкції належних йому тимчасових споруд торгових приміщень №№1 - № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок чого утворилась нежитлова будівля літ «А-1».

Вказана нежитлова будівля побудована (реконструйована) відповідачем на земельній ділянці комунальної власності самовільно, без оформлення документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Нежитлову будівлю літ «А-1» заочним рішенням Київського районного суду від 10 березня 2017 року визнано самочинним будівництвом та зобов`язано ОСОБА_1 знести її. Рішення є чинним.

Харківська міська рада як орган, через який територіальна громада м. Харкова здійснює своє право власності, уповноважена здійснювати функції власника земельної ділянки, зокрема, вимагати усунення будь-яких порушень її прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відомостей про те, що ОСОБА_1 звертався до Харківської міської ради як розпорядника земельної ділянки, на який знаходиться самочинне реконструйоване ним нерухоме майно, з метою врегулювання спірних правовідносин, суду не надано. Натомість, у 2019 році ОСОБА_1 звернувся безпосередньо до державного реєстратора задля реєстрації свого права власності на зазначену нежитлову будівлю, а в подальшому вчинив дії щодо її поділу та зареєстрував своє право власності на окремі приміщення у цій будівлі. 

Для реєстрації права власності на нежитлову будівлю відповідач повинен був подати державному реєстратору документи, які відповідно до вимог законодавства підтверджують факт прийняття її в експлуатацію. Проте, доказів надання державному реєстратору відповідних документів матеріали справи не містять. Подана державному реєстратору довідка фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 від 14 березня 2019 року № 897 не є таким документом.

Подання вказаних документів не вимагається лише у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. Однак, матеріали справи не містять ані доказів, які би засвідчували прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом спірного об`єкту, ані доказів реєстрації таких документів в Єдиному реєстрі документів.

Отже, державним реєстратором Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Харківської області проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за відсутності документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Вчиненням оскаржуваних реєстраційних дій, за наслідками яких визнано та підтверджено набуття прав ОСОБА_1 на нерухоме майно на території м. Харкова, фактично легалізовано самочинне будівництво.

Отже, така реєстрація прав проведена з порушенням вимог чинного законодавства, а також прав територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради.

При цьому судова колегія враховує, що правовий висновок про наявність підстав для скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна, що зумовлено відсутністю документів, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, викладений у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі № 916/82/18, від 15 грудня 2020 року у справі №  922/2589/19.

Суд першої інстанції, враховуючи належність земельної ділянки, на якій знаходиться нежитлова будівля літ «А-1», до земель комунальної власності, якими розпоряджається Харківська міська рада, та те, що вказаний об`єкт нерухомого майна визнано самочинним, тобто він не прийнятий до експлуатації та не є об`єктом права власності, обґрунтовано задовольнив позовні вимоги Харківської міської ради щодо скасування рішення державного реєстратора, яким відкрито новий розділ об`єкту нерухомого майна - нежитлової будівлі літ «А-1», що складається із торгових приміщень №№ 1-8 загальною площею 223,8 кв м, а також низку рішень державного реєстратора, якими за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на кожне з приміщень №№ 1-8.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо того, що він не є належним відповідачем у справі, та позовні вимоги мали бути пред`явлені до державного реєстратора, судова колегія відхиляє, виходячи з наступного.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі №  552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63).

Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою.

Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється, та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (пункт 36), від 16 січня 2019 року у справі № 755/9555/18 (пункт 25), від 21 серпня 2019 року у справі № 805/2857/17-а, від 15 січня 2020 року у справі № 587/2326/16-ц (пункт 24), від 26 лютого 2020 року у справі № 287/167/18-ц (пункт 52), від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 (пункт 24).

Отже, позовні вимоги, спрямовані на скасування рішень про державну реєстрацію відповідних речових прав, не можуть бути звернені до державного реєстратора.

За змістом пункту 9 частини першої статті 27, частини першої статті 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» судове рішення, що набрало законної сили, про скасування рішення державного реєстратора є підставою для вчинення відповідної реєстраційної дії. Остання вчиняється будь-яким державним реєстратором, а не лише тим, який прийняв скасоване у судовому порядку рішення. Із набранням законної сили відповідним судовим рішенням виникає юридичний факт, з яким законодавство пов`язує юридичні наслідки, зокрема, обов`язок державного реєстратора вчинити відповідну реєстраційну дію. 

Зміст і характер відносин між учасниками справи підтверджують, що спір виник між Харківською міською радою та ОСОБА_1 як фізичною особою - набувачем, який зареєстрував за собою право приватної власності на частини нежитлового приміщення, самочинно збудованого в результаті реконструкції на земельній ділянці комунальної власності.

Оскільки Харківська міська рада заявила позовні вимоги, спрямовані на скасування державної реєстрації речових прав, належним відповідачем за ними є лише фізична особа-набувач речових прав, тобто ОСОБА_1 . Позовні вимоги у наведеному випадку не можуть бути звернені до державного реєстратора, яким вчинені спірні реєстраційні дії.
 
Аналогічних висновків дійшли Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16-ц, провадження № 14-445цс19, Верховний Суд у постанові від 15 грудня 2020 року у справі №  922/2589/19.

Таким чином, ОСОБА_1 є належним відповідачем у даній справі.

Отже, доводи апеляційної скарги, в межах яких суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, правильно визначився з  характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судового збору не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368,  п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст.381 – 384, 389 ЦПК України,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2020 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                  І.В. Бурлака

Судді                                                  А.В. Котелевець

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 26 січня 2021 року.