УХВАЛА
01 лютого 2021 року 
Київ
справа №9901/226/19
адміністративне провадження №П/9901/557/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 

головуючого (судді-доповідача) Тацій Л.В., 
суддів:  Єзерова А. А., Желєзного І.В., Стеценка С. Г., Стрелець Т.Г., 
розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про застосування заходів судового контролю за виконанням судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Президента України, третя особа - Національна академія державного управління при Президентові України, про визнання протиправним і нечинним Указу Президента України, 
ВСТАНОВИВ:
У травні 2019 року ОСОБА_1 (надалі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Президента України (надалі також - відповідач), третя особа - Національна академія державного управління при Президентові України (надалі також- Національна академія), у якому просив:
- визнати протиправним та нечинним повністю Указ Президента України від 5  квітня  2019 року №105/2019 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади президента Національної академії державного управління при Президентові України";
- поновити його на посаді президента Національної академії з 6 квітня 2019 року та допустити в цій частині негайне виконання.
За наслідками розгляду цієї справи Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду 19 травня 2020 року ухвалив рішення, яким позов задовольнив частково. 
Визнав протиправним та скасував Указ Президента України від 5 квітня 2019  року №  105/2019 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади президента Національної академії державного управління при Президентові України".
Поновив ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на посаді президента Національної академії з 6  квітня 2019 року.
Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді президента Національної академії звернув до негайного виконання.
Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 травня 2020 року набуло законної сили. 
24 листопада 2020 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , у якому він просить: зобов`язати Президента України у десятиденний строк із дня отримання ухвали подати звіт про виконання рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 травня 2020 року по справі №9901/226/19.
З посиланням на частину третю статті 1291 Конституції України, частину третю статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а також на статтю 382 КАС ОСОБА_1 зазначив, що протягом тривалого періоду безпідставно не виконується рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 травня 2020 року, чим порушуються його права та інтереси, тому просить суд застосувати визначені процесуальним законом заходи судового контролю. 
Ухвалою Верховного Суду від 01.12.2020 клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 травня 2020 року по справі №  9901/226/19 (провадження №  П/9901/557/19) призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
29 січня 2021 року до Верховного Суду відповідачем надані письмові пояснення, відповідно до яких він просить відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 травня 2020  року. У заяві зазначає, що Указом Президента України від 5 листопада 2020  року № 487 "Про впорядкування використання об`єктів державної власності, що перебувають в управлінні Державного управління справами" погоджено пропозицію Кабінету Міністрів України та Державного управління справами щодо передачі Національної академії державного управління при Президентові України (разом з Дніпропетровським, Львівським, Одеським, Харківським регіональними інститутами державного управління) до сфери управління Міністерства освіти і науки України та доручено Уряду України та Державному управлінню справами забезпечити передачу в установленому порядку об`єктів державної власності, зазначених у статті 1 цього Указу, до сфери управління Міністерства освіти і науки України. Кабінетом Міністрів України 29 грудня 2020 року видано розпорядження № 1667-р, яким цілісні майнові комплекси державних закладів освіти (в тому числі НАДУ) передано з управління Державного управління справами до сфери управління Міністерства освіти і науки України. Державним управлінням справами листом від 27  січня 2021 року №01-13/16.2/209/21 проінформовано Офіс Президента України про те, що на виконання вказаних вище Указу Президента України та розпорядження Уряду, Державне управління справами здійснило передачу цілісного майнового комплексу Національної академії державного управління при Президентові України зі свого управління до сфери управління Міністерства освіти і науки України на підставі відповідних актів приймання-передачі. 
Відтак, як зазначає відповідач, на даний час Президент України позбавлений можливості видати акт (Указ) про поновлення позивача на посаді президента Національної академії державного управління при Президентові України, позаяк НАДУ передано до сфери управління Міністерства освіти і науки України, яке в силу приписів статті 13 Закону України "Про вищу освіту" наділено повноваженнями реалізувати права та обов`язки засновника стосовно НАДУ, у тому числі і стосовно призначення та звільнення з посади керівника закладу вищої освіти.
Відповідач у письмових поясненнях також наголошує і на тому, що позивач, як особа, на користь якої ухвалено рішення по цій справі, ініціював примусове виконання вказаного рішення, а отже як стягувач у виконавчому провадженні не позбавлений права порушити питання про зміну сторони виконавчого провадження.  
Дослідивши доводи, викладені в клопотанні позивача, письмові пояснення відповідача, докази надані учасниками справи, що стосуються виконання судового рішення у цій справі, Суд зазначає наступне. 
Відповідно статті 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Конституційній нормі про обов`язковість судового рішення кореспондують положення норм статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
В рішеннях Європейського суду з прав людини (у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, прослідковується однозначна позиція, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя. 
Згідно з частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. 
Закон не встановлює, з яких підстав на суб`єкта владних повноважень може бути покладено такий обов`язок. 
За змістом норм статті 129-1 Конституції України, статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо обов`язковості судового рішення такою підставою є обставини, які ставлять під сумнів виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення.
У Рішенні від 30 червня 2009 року №  16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).
Так, Судом встановлено, що рішенням Верховного Суду від 19.05.2020 позов ОСОБА_1 до Президента України, третя особа - Національна академія державного управління при Президентові України задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано Указ Президента України від 05  квітня  2019  року № 105/2019 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади президента Національної академії державного управління при Президентові України". Також вирішено поновити ОСОБА_1 на посаді президента Національної академії з 06 квітня 2019 року.
Це судове рішення набрало законної сили 22.06.2020, а 16.07.2020 позивачу виданий виконавчий лист. 
Звертаючись із заявою від 24.11.2020 про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання Президента України подати звіт про виконання рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.05.2020, ОСОБА_1 зазначив про те, що бездіяльність відповідача свідчить про відсутність у нього наміру щодо виконання рішення суду. 
Наведені обставини позивач обґрунтовує тим, що на неодноразові звернення до Національної академії державного управління при Президентові України, отримав відповіді, за змістом яких третьою особою повідомлено, що Академія не наділена повноваженнями щодо прийняття рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді президента Національної академії державного управління при Президентові України без прийняття Президентом України Указу про поновлення ОСОБА_1 на зазначеній вище посаді. Однак відповідний Указ Президентом України не прийнятий. 
Позивач також зазначив, що 22 жовтня 2020 року звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про примусове виконання судового рішення. Проте, рішення станом на дату звернення із заявою про встановлення судового контролю не виконано. 
Верховний Суд ухвалою від 2 грудня 2020 року зобов`язав Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надати інформацію про хід виконавчого провадження №63451376, відкритого за заявою ОСОБА_1 від 22.10.2020 про примусове виконання рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 травня 2020 року по справі №9901/226/19, та належним чином завірені документи, складені в ході здійснення виконавчого провадження №63451376 - у строк до 8 грудня 2020  року.
На виконання вимог ухвали Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 8 грудня 2020 року подані до Суду копії документів виконавчого провадження №63451376, з яких встановлено наступне. 
Виконавче провадження №63451376 про примусове виконання рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 травня 2020 року по справі №9901/226/19 відкрито за заявою ОСОБА_1 постановою державного виконавця від 30.10.2020. Зазначену постанову скеровано сторонам виконавчого провадження до відома та виконання.
У зв`язку з відсутністю інформації щодо виконання рішення суду, державним виконавцем боржнику скеровано вимогу від 30.11.2020, в якій зазначено про необхідність негайно виконати вимоги виконавчого листа №9901/226/19, виданого 16.07.2020 Верховним Судом. 
Інформації про виконання рішення суду матеріали виконавчого провадження, копія яких надана Суду, не містять. 
Станом на дату розгляду клопотання позивача про встановлення судового контролю інформацію про виконання рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 травня 2019 року відповідач не надав, а у поданих до Суду письмових поясненнях зазначив про неможливість виконання рішення Президентом України через передачу Національної академії державного управління при Президентові України до сфери управління Міністерства освіти і науки України. 
На підтвердження доводів про неможливість виконання судового рішення у цій справі відповідач надав докази передачі цілісного майнового комплексу Національної академії державного управління при Президентові України до сфери управління Міністерства освіти і науки України. 
Водночас, Указом Президента України "Питання Національної академії державного управління при Президентові України" від 21 вересня 2001 року № 850/2001, який є чинним, затверджено Положення про Національну академію державного управління при Президентові України, згідно з пунктом 10 цього Положення передбачено, що керівника Національної академії державного управління при Президентові України призначає на посаду та звільняє з посади Президент України.
Станом на дату ухвалення судового рішення по цій справі про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та на дату розгляду його клопотання застосування заходів судового контролю за виконанням судового рішення, Положення про Національну академію державного управління при Президентові України є чинним, в тому числі, і його пункт 10.
Отже, доводи відповідача та надані ним докази свідчать виключно про передачу цілісного майнового комплексу (державного майна) до сфери управління Міністерства освіти і науки, що не може бути самостійною підставою для висновку про зміну способу звільнення та призначення керівника Національної академії державного управління при Президентові України та обсягу повноважень Президента України щодо видання акту (Указу), які передбачені Положенням про Національну академію державного управління при Президентові України.
Крім того, колегія суддів враховує правову позицію, висловлену в постановах Верховного Суду України від 04 березня 2014 року (справа № 21-8а14), від 27 травня 2014 року (справа №21-108а14); від 28 жовтня 2014 року (справа №21-484а14), згідно з якою ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівника ліквідованої установи. 
Наведена правова позиція Верховного Суду України застосована і підтримана Верховним Судом при розгляді справи № 826/6895/17 та викладена у постанові від 30 вересня 2020 року.
Понад це, у разі публічного правонаступництва (повного або часткового передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень іншому внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції), для належного виконання судового рішення у справі та захисту прав особи, питання заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником може бути вирішено в порядку, передбаченому статтею 379 КАС України та статті 15 Закону України "Про виконавче провадження". 
Проте, як слідує з матеріалів справи, сторони, в тому числі, відповідач не звертались з відповідною заявою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
При вирішенні питання щодо застосування судового контролю у спосіб, передбачений статтею 382 КАС України, Суд не надає оцінки наявності чи відсутності підстав застосування наслідків правонаступництва у виконавчому провадженні. 
Водночас, Суд зазначає, що рішення Верховного Суду від 19 травня 2020 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді президента Національної академії було звернуто до негайного виконання.
Контроль за виконанням судового рішення шляхом встановлення строку на подання суб`єктом владних повноважень звіту про виконання судового рішення, на переконання колегії суддів, у даному випадку, не є належним та ефективним способом забезпечення виконання судового рішення, позаяк фактично у такому випадку Суд встановлює новий строк на його виконання.
Суд повторює зазначене вище та акцентує увагу на тому, що відповідно до статті  370  КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".
Крім того, статтею 382 КАС України передбачено право суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Проте, з поданого ОСОБА_1 клопотання не вбачається, а судом не встановлено, що у загальному порядку виконання судового рішення вжиті всі можливі та необхідні заходи, але такі заходи не дали очікуваного результату.
З урахуванням наведеного, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням його рішення від 19 травня 2020  року.
Керуючись статтями 266, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про застосування заходів судового контролю за виконанням рішення Верховного Суду від 19 травня 2020 року по справі № П/9901/226/19. 
Копію ухвали надіслати учасникам справи.
Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови Великою Палатою Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.
Головуючий суддя                                                                                          Л.В. Тацій
Судді                                                                                                              А.А. Єзеров
                                                                                                              І.В Желєзний 
                                                                                                              Т.Г. Стрелець
                                                                                                              С.Г. Стеценко