ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/17408/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Маруліна Л.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  02 лютого 2021 року                                                                                            м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 

головуючого-судді:   Черпіцької Л.Т.
суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М.,
за участю секретаря:       Зуєнка Д.П.   

за участю:
представник позивача Вініченко О.О.
представник відповідача Смикалов В.Р.
представник третьої особи Франюк А.В.    

розглянувши у відкритому судовому засіданні   апеляційну скаргу   Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, третя особа Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» про визнання протиправною та скасування постанови, -       
В С Т А Н О В И В:

Акціонерне  товариство  «Нікопольський завод феросплавів»    звернулось  до суду  з позовом    до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі по тексту - Відповідач),   третя особа   Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі по тексту - Третя особа)   ,     в якому просило:
- визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 01 серпня 2019 року № 1622 «Про встановлення тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління ДП «НЕК «Укренерго»;
- зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних  послуг утриматися від вчинення дій з прийняття постанов про встановлення тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.
15 жовтня 2019 року позивачем подано заяву про зміну предмета позову, оскільки 10 вересня 2019 року відповідачем прийнято постанову № 1893 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 01.08.2019 року № 1622», якою внесено зміни до постанови відповідача від 01.08.2019 року № 1622 «Про встановлення тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління ДП «НЕК «УКРЕНЕРГО», зокрема, у пункті 1 цифри « 8,90» замінено цифрами « 8,04».
Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10.09.2019 року № 1893 є невід`ємною частиною постанови відповідача від 01.08.2019 року № 1622, дію якої зупинено відносно акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» ухвалою суду від 27.09.2019 року, внаслідок чого, з моменту внесення відповідних змін постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 01.08.2019 року №1622 починає діяти в новій редакції з урахуванням змін, внесених постановою відповідача від 10.09.2019 року № 1893.
       З огляду на викладене, Позивач просив суд, зокрема визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 10.09.2019 року №1893 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 01 серпня 2019 року № 1622».
    Рішенням  Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 січня 2020  року адміністративний позов задоволено частково.    Визнано протиправною та скасовано постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 01.08.2019 року №1622 «Про встановлення тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління ДП «НЕК «УКРЕНЕРГО». Визнано протиправною та скасовано постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10.09.2019 року № 1893 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 01 серпня 2019 року № 1622». В іншій частині  позову відмовлено.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2020 року у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 20.01.2020 про скасування заходів забезпечення адміністративного позову - відмовлено. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.09.2019 року заяву акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» про забезпечення адміністративного позову - задоволено частково. Зупинено дію постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 01.08.2019 року № 1622 «Про встановлення тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління ДП «НЕК «Укренерго» до набрання законної сили рішенням, ухваленим за результатами судового розгляду даної адміністративної справи по суті. В задоволенні решти вимог заяви акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів»  про забезпечення адміністративного позову - відмовлено.     
25.09.2019 року ПАТ «НЕК «Укренерго» подано заяву про заміну заходу забезпечення позову, встановленого ухвалою суду від 20.09.2019 року, на інший захід у вигляді зупинення дії постанови відповідача від 01.08.2019 року № 1622 «Про встановлення тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління ДП «НЕК «Укренерго» відносно акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів».         
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2019 року клопотання ПАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» про заміну заходу забезпечення адміністративного позову іншим задоволено. Замінено захід забезпечення позову, встановлений ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.09.2019 року у справі № 640/17408/19, на наступний: зупинити дію постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 01.08.2019 року № 1622 «Про встановлення тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління ДП «НЕК «Укренерго» відносно акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів».
Приватне акціонерне товариство «НЕК «Укренерго» подало клопотання про скасування заходів забезпечення позову.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2020 року у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «НЕК «Укренерго» від 20.01.2020 року про скасування заходів забезпечення адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2019 про забезпечення позову і ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання Приватного акціонерного товариства «НЕК «Укренерго» про скасування заходів забезпечення позову, що встановлені ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.09.2019 р. у справі №640/17408/19. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не було враховано, що, починаючи з 29.12.2019 року КАС України виключає процесуальну можливість вжиття заходів забезпечення позову у вигляді зупинення дії постанов НКРЕКП, якими встановлено тарифи на ринку електричної енергії, а відтак продовження дії заходів забезпечення позову суперечить ст. 58 Конституції України та ст. ст. 3, 151 КАС України з внесеними змінами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого. 
Відповідно до ч. 1 ст. 157 КАС України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Відмовляючи у скасуванні заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно статті 58 Конституції України, за якою закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, що однозначно розуміється як початок дії закону з моменту набрання ним чинності  і припинення з утратою чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для однозначного висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Отже, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, зупиненням дії індивідуального акту або нормативно-правового акта. Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень ч. 2 ст. 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України.
Тобто, забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Як зазначалось вище,  статтею 157 КАС України визначений порядок скасування заходів забезпечення позову, зокрема передбачено, що саме суд може скасувати заходи забезпечення позову чи з власної ініціативи, чи за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Відповідно до частини 3 ст.157 КАС    України за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.
Скасування заходів забезпечення позову можливе за відсутності в подальшому потреби в ньому або в забезпеченні позову взагалі, або за відсутності підстав, які зумовили вжиття судом таких.
Колегія суддів зауважує, що скасування заходів забезпечення позову слід відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову. Різниця полягає в тому, що заходи забезпечення позову скасовуються судом, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.
Натомість, скасування ухвали про забезпечення позову здійснюється за наслідками її апеляційного оскарження. В цьому випадку ухвалу скасовує апеляційний суд, якщо під час її постановлення було порушено вимоги закону.
Як вбачається зі змісту ухвал Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.09.2019 року про забезпечення адміністративного позову від 20.09.2019р. та 27.09.2019р., що невжиття заходів може істотно ускладнити ефективний захист оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки сплата тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління на підставі оскаржуваної постанови під час розгляду даної справи судом, в разі задоволення позовних вимог, призведе до ситуації, за якої така сплата відбуватиметься безпідставно протягом певного періоду часу.
Обґрунтовуючи клопотання про необхідність скасування заходів забезпечення позову, Приватне акціонерне товариство «НЕК «Укренерго» зазначало, що судом не було враховано, що, починаючи з 29.12.2019 року КАС України виключає процесуальну можливість вжиття заходів забезпечення позову у вигляді зупинення дії постанов НКРЕКП, якими встановлено тарифи на ринку електричної енергії, а відтак продовження дії заходів забезпечення позову суперечить ст. 58 Конституції України та ст. ст. 3, 151 КАС України з внесеними змінами.
     Колегія суддів зазначає, що 29.12.2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення конституційних принципів у сферах енергетики та комунальних послуг, яким доповнено частину 3 статті 151 КАС України «Не допускається забезпечення позову шляхом:» пунктом 6 такого змісту «зупинення рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, щодо встановлення державних регульованих цін (тарифів) на ринку електричної енергії та природного газу, затвердження методик (порядків) їх встановлення (формування, розрахунку)».
Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно  до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії,  розгляду і вирішення справи. 
Так, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним сили, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
У своєму рішенні від 09.02.1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.
Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.
Таким чином, оскільки на момент постановлення ухвал про вжиття заходів забезпечення позову норми КАС України не містили заборон щодо неможливості забезпечення позову шляхом зупинення рішення НКРЕКП щодо встановлення державних регульованих цін (тарифів) на ринку електричної енергії, а обставини, які визначені підставами для вжиття заходів забезпечення позову, не відпали на момент постановлення оскаржуваної ухвали, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що подальша зміна нормативного регулювання обмежень вжиття заходів забезпечення позову не може мати наслідком їх скасування, оскільки це б суперечило положенням ст. 58 Конституційної України та ст. 3 КАС України, а також нівелювало б мету забезпечення позову.
Аналогічне правозастосування знайшло своє відображення у постанові Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі №855/2/20.
Колегія суддів приходить до висновку про правильність твердження суду першої інстанції щодо необґрунтованості поданого клопотання про скасування заходів забезпечення позову, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 150-151, 242-244, 250, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень   ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 03 лютого  2021 року.

Головуючий суддя	Л.Т.Черпіцька	
 Судді:	 О.Є. Пилипенко	
 	 Я.М. Собків