05.01.21
33/812/16/21 
Справа № 33/812/16/21                         Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП 
Головуючий у першій інстанції                                Тавлуй В. В.
Доповідач апеляційного суду                                        Ямкова О. О.         

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
    5 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївській апеляційний суд
у складі: 
головуючої - судді                 Ямкової О. О.,
за участю:
секретаря         Цуркан І. І.,
особи, що притягується до адміністративної
відповідальності          ОСОБА_1 ,
захисника Вороненко Т. М.,        
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Березанського районного суду Миколаївської області від 1 грудня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 4 вересня 2020 р. о 17 годині 25 хвилині на 80 км автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Mazda Xedos», державний номерний знак НОМЕР_1 . У зв`язку з наявністю явних ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова, йому запропоновано пройти огляд із застосуванням приладу Драгер та у медичному закладі. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, про що складено протокол в присутності двох свідків.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 130 КупАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Апелянт вважає, що постанова не відповідає вимогам закону. 
Зазначає про те, що за кермом він не перебував, і саме тому відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
Вказував, що у протоколі не зазначено про те, що йому роз`яснювалося про проходження огляду за допомогою спеціальних технічних засобів на місці та у медичному закладі, та не вказано від якого виду огляду він відмовився: на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння.
Відсутнє в матеріалах справи направлення водія на огляд в медичний заклад, та він не відсторонювався від керування транспортним засобом.
Є різночитання у посиланні на пункт 2.5 ПДР України, так як він передбачає відмову від проходження огляду на вимогу міліціонера, а він відмовлявся від проходження огляду на вимогу поліцейського.
За наявності таких суперечностей суддя не викликав та не допитав свідків, письмові пояснення яких міститься у матеріалах справи.
Крім того судом невірно встановлено місце складення протоколу, де вказано, що він заїхав на автозаправку, натомість його брат заїхав на автостоянку, яка знаходиться на відстані більше 500 метрів від автозаправки. 
Нажаль, суддя першої інстанції вищезазначеним фактам у своїй постанові оцінку не дав, що призвело до безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги та його захисника Вороненко Т. М., перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, так як висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог ПДР України, а саме у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є вірними. 
Ці висновки суду ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які спростовують доводи апелянта, викладені ним у апеляційній скарзі.
Так, відповідно до вимог статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова, та на вимогу поліцейських відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі.
Посилання апелянта на відсутність вказівки у протоколі про вид сп`яніння, з огляду якого до нього були пред`явлені вимоги поліцейськими, не відповідають суті викладених обставин у протоколі та доданих до нього матеріалів.
Такими же є доводи щодо суперечності положень ПДР України відносно осіб, які мають право складати протоколи та тих посадових осіб, які пред`являли вимогу щодо проходження огляду, та якими в обох випадках є поліцейські. Міліціонери, які мають право, на думку ОСОБА_1 , пред`являти вимогу про проходження водіями огляду на стан сп`яніння, не відносяться до кола таких осіб, ні за положеннями ПДР України, ні за положеннями Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015  № 1452/735 (далі - Інструкція). 
Вказане свідчить про наведення апелянтом у змісті скарги судової практики, яка є застарілою, та не відповідає нормам матеріального та процесуального права, якими регулюються правовідносини, щодо встановлених судом обставин.
Отже, відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За положеннями пунктів 1.3, 1.6, 1.7 розділу І і положеннями розділу ІІ Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції та у присутності двох свідків, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. 
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду за допомогою технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).
Направлення водія для проведення огляду на стан алкогольного чи іншого виду сп`яніння у медичному закладі видається поліцейським, у випадку незгоди водія з результатами показників Драгеру при огляді, що проведений поліцейськими на місці зупинки, або бажанні пройти такий огляд лише у медичному закладі.
Натомість ОСОБА_1 відмовився від проходження будь-якого огляду як на місці, де знаходився належний йому транспортний засіб, так і у медичному закладі, пояснюючи це тим, що він не керував транспортним засобом. Тому додання до матеріалів справи направлення водія до медичного закладу, - не вимагається, внаслідок чого поліцейськими складено лише акт про відмову від проходження огляду, зміст якого ОСОБА_1 по факту не оспорюється (а.с.2).
Безпідставним є і посилання ОСОБА_1 на відсутність окремого відсторонення його від керування транспортним засобом, у зв`язку з викликом ним та присутності при складанні протоколу особи, якій він довіряє керувати належним йому автомобілем, та якій у відповідності до відеозапису був переданий належний ОСОБА_1 транспортний засіб. 
Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суддя вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, складеного у присутності ОСОБА_1 , пояснення свідків, які були присутні при його складанні, у відповідності до яких  ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, чим за складеним протоколом порушив пункт 2.5 ПДР України.
Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП, та його зміст щодо місця та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджуються з даними, які містяться у відеозаписі здійсненому працівниками поліції. 
Зміст усіх доданих відеозаписів ретельно досліджений суддею першої інстанції, яким встановлено, що водієм транспортного засобу «Mazda Xedos» не могла бути будь-яка інша особа, окрім ОСОБА_1 , який знаходився в салоні автомобіля, на якому порушив ПДР України та зупинився, та з нього, після зупинки, ніхто не виходив. Поряд ніяких інших осіб, що були б схожі на брата водія, який прибув значно пізніше, крім поліцейських немає. При перестроюванні автомобіля поліції на автостоянку ніхто із пішоходів, яким міг бути брат ОСОБА_1 , дорогу перед ними не переходив. 
Із змісту відеореєстратора автомобіля поліції вбачається, що транспортний засіб ОСОБА_1 відсутній на зйомці 9 секунд, коли рухається та в`їжджає на автостоянку, та 6 секунд, коли автомобіль поліції також з`їжджає з автодороги та в`їжджає на автостоянку. За цей дуже короткий проміжок часу ніхто поряд з автомобілем ОСОБА_1 не знаходиться, та з нього не виходить. Відсутні такі особи і поряд з автозаправкою, та на відстані не менше 500м, що знаходиться у полі зору відеокамери. Тому саме ОСОБА_1 поліцейськими запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проти чого він відмовився.
З цими відеозаписами узгоджуються і пояснення самого ОСОБА_1 , що містяться у змісті апеляції, в частині того, що кава, за якою начебто вийшов його брат, який буцімто перед цим керував автомобілем, від самого автомобіля знаходиться на великий відстані, ніж заправні колонки, що розташовані на відстані більше, ніж 500 метрів (а.с.32), а тому суддею вірно встановлено, що при під`їзді автомобіля поліцейських до транспортного засобу, що належить ОСОБА_1 і зупинився, іншої особи, що виходила з автомобіля не виявлено, в тому числі і особи, що назвалася братом ОСОБА_1 та прибула значно пізніше. 
Посилання апелянта на невірно встановлене місце правопорушення замість стоянки автозаправка не відповідає як змісту протоколу, так і змісту постанови, де місцем правопорушення встановлено ні автостоянка або автозаправка, а 80 км автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ». 
За такого, обставини встановлені в протоколі про адміністративне правопорушення підтверджені також і іншими письмовими доказами, а саме письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (а.с.3, 4), якими особисто підписано зміст протоколу (а.с.1).
Тому, при прийнятті рішення, суддя обґрунтовано врахував ці письмові пояснення свідків (а.с.3-4), які хоча не були допитані судом, але їх письмові пояснення відповідно до вимог статті 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення. 
Таким чином, наведені показання свідків узгоджуються з відеозаписом та свідчать про те, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, але в присутності двох свідків відмовився пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.
На підставі наведеного, суддя першої інстанції надав правильну оцінку усім наданим доказам, та дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 перебував за кермом належного йому автомобіля, а при виявлені ознак, що можуть свідчити про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, з надуманих та нічим не підтверджених підстав. 
Отже, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Березанського районного суду Миколаївської області від 1 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

       Головуюча                                         О. О. Ямкова