Справа № 425/2779/20 
Провадження № 22-ц/810/903/20 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року                                                     місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді Стахової Н. В.,
суддів: Кострицького В. В., Назарової М. В., 
за участю секретаря 
судового засідання: Вовчанської С. В.
учасники справи: 
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 09 листопада 2020 року, постановлену у складі судді Коваленка Д. С., в приміщенні того ж суду 
у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області про встановлення факту, що має юридичне значення, 
                                       
                                       в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просив встановити факт належності йому трудової книжки, заповненої від 28 лютого 1977 року, у зв`язку з помилкою у написанні його прізвища, а саме зазначено " ОСОБА_1 " замість вірного " ОСОБА_1 ", яка була виявлена при зверненні заявника до Пенсійного фонду України при оформленні документів у зв`язку з досягненням пенсійного віку.
Заява мотивована тим, що встановлення даного юридичного факту йому необхідне для оформлення пенсії за віком. 
       Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 09 листопада 2020 року закрито провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки встановлення факту неправильності запису прізвища заявника в трудовій книжці необхідно для призначення пенсії, що вказує на спір про право, а тому між сторонами виник публічно -правовий спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу як незаконну, оскільки відсутні підстави для закриття провадження у справі, передбачені п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, посилається на те, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів, зокрема трудової книжки, підлягають розгляду в окремому провадженні за нормами Цивільного процесуального кодексу України.
       В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.
       Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
       Заслухавши доповідь судді - доповідача, доводи заявника, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.
       Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції з посиланням на пункт 1 частину 1 статті 255 ЦПК України мотивував прийняте рішення тим, що заява про встановлення факту належності ОСОБА_1 трудової книжки не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки із поданої заяви та відзиву на заяву вбачається, що необхідність встановлення такого факту виникла у зв`язку зі спором не про право цивільне, а про право на призначення пенсії, що виникає із публічно -правових відносин.
       Такий висновок суду не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи з огляду на наступне.
       Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
       Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК).
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).
Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;
встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
В порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги тим, що у трудовій книжці, заповненій 28 лютого 1977 року допущено помилку у написанні його прізвища а саме зазначено " ОСОБА_1 " замість вірного " ОСОБА_1 ". Помилка була виявлена при зверненні заявника до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії у зв`язку з досягненням пенсійного віку.
Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права на пенсійне забезпечення. Чинне законодавство не передбачає можливості підтвердження трудового стажу судовим рішенням.
Разом з тим, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
У пункті 26 наведеного вище Порядку визначено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.
3 урахуванням наведеного, вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту належності йому трудової книжки, заповненої від 28 лютого 1977 року, в якій прізвище заявника вказано " ОСОБА_1 " замість вірного " ОСОБА_1 " за загальним правилом можуть бути предметом розгляду суду у порядку, передбаченому главою 6 розділу IV ЦПК України.
За таких обставин суд прийшов до помилкового висновку про наявність спору про право і залишення заяви без розгляду.
За наведених обставин, апеляційний суду приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана ухвала - до скасування із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до п. 4 ч. 1. ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 09 листопада 2020 року скасувати та направити справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області про встановлення факту, що має юридичне значення до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.
Повний текст постанови складено 18 січня 2021 року.

Головуючий

Судді: