Ухвала
 
20 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 308/13912/19
провадження № 61-11569св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого – Крата В. І., 
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 грудня 2019 року у складі судді Деметрадзе Т. Р. та постанову Закарпатського апеляційного суду від 25 червня 2020 року в складі колегії суддів: Джуги С. Д., Бисаги Т. Ю., Собослоя Г. Г.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст вимог 
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просив встановити юридичний факт його поранення при виконання обов`язків військової служби в січня 2015 року на ділянці сектору «Б» Донецької області в населеному пункті Верхнєтроєцьке, Ясинуватського району, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Заява мотивована тим, що відповідно до довідки № 30/676 від 31 липня 2015 року він був призваний на військову службу з 14 серпня 2014 року та проходив службу у військовій частині з 14 серпня 2014 року по 31 липня 2015 року. В період з 24 вересня 2014 року по 26січня 2015 року безпосередньо брав участь в  антитерористичній операції на ділянці сектору «Б» Донецької області в населеному пункті Михайлівка Красноармійського району, населеному пункті Карлівка Марїнського району та в населеному пункті Верхнєтроєцьке Донецької області, де в січні 2015 року отримав осколочні поранення голови.
Метою встановлення такого факту є визначення його статусу як особи, яка перебуває під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка набрала чинності 21 жовтня 1950 року та була ратифікована Президією Верховної Ради Української РСР 03 липня 1954 року, тобто отримати статус жертви міжнародного збройного конфлікту та з подальшим отриманням допомоги від гуманітарних організацій та в тому числі отримання пенсії як учасника війни, який приймав участь в антитерористичній операції.
Окрім того зазначав, що встановлення факту того, що поранення при виконанні бойових завдань він отримав внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України в іншому порядку, окрім як у спосіб звернення до суду, не передбачено законодавством України.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанції
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 грудня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.
Суд першої інстанції виходив з того, що з поданої заяви вбачається спір про право, так як встановлення даного факту необхідне заявнику для отримання статусу жертви міжнародного збройного конфлікту, як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 25 червня 2020 року ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 грудня 2019 року змінено, викладено її мотивувальну частину в новій редакції, а в іншій частині залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що заяви про встановлення факту одержання поранень при виконанні обов`язків військової служби не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, тому суд першої інстанції повинен був відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У серпні 2020 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просив скасувати ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 грудня 2019 року і постанову Закарпатського апеляційного суду від 25 червня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Підставами касаційного оскарження судових рішень у цій справи заявник зазначив порушення судами норм процесуального права та обмеження доступу особи до правосуддя.
Вказував, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що у цій справі існує спір про право. Апеляційний суд також дійшов помилкового висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 127/16029/18 відсутня можливість для встановлення факту поранення особи при виконанні обов`язків військової служби внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України у позасудовий спосіб.
Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України встановлення такого факту не входить до компетенції міністерства та нижчестоящих органів виконавчої гілки влади.
Він не може встановити факт його поранення при виконанні обов`язків військової служби внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України інакше, ніж шляхом звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку окремого провадження, та не може скористатися своїм правом отримати допомогу гуманітарних та інших організацій.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 25 серпня 2020 року відкрито касаційне провадження  та витребувано її матеріали з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

07 вересня 2020 року справа № 308/13912/19 надійшла до Верховного Суду.
Позиція Верховного Суду та її нормативно-правове обґрунтування
Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції, крім випадків, якщо: 1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і  не заявляв про порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції; 2)  учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної чи суб`єктної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах; 3) Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.
Згідно з частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.
Про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 цього Кодексу.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки касаційна скарга містить доводи щодо порушення судами правил предметної юрисдикції, випадків, за яких справа не підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, передбачених частиною шостою статті 403 ЦПК України, не встановлено.
При цьому ОСОБА_1 обґрунтовував свою касаційну скаргу тим, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства як справа окремого провадження, а колегією суддів не встановлено, що Велика Палата Верховного Суду викладала в своїй постанові висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору в подібних правовідносинах.

 
Керуючись частиною шостою статті 403, частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
Справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, про встановлення факту, що має юридичне значення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 грудня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 25 червня 2020 року передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
    Головуючий	    В. І. Крат 	
 	 	
Судді	Н. О. Антоненко    І. О. Дундар   Є. В. Краснощоков	
 	 	
 	М. Ю. Тітов