ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
16 лютого 2021 року        
м. Київ
 
справа № 204/465/20
провадження № 51-3382 км 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого судді                                ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря 
судового засідання               ОСОБА_4 ,
прокурора                              ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 квітня 2020 року стосовно 
 
                                                           ОСОБА_6 ,
                                                           ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Дніпропетровська, який проживає 
за адресою:  
АДРЕСА_1 ,
 
засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 , ч. 2 ст. 185 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини 
Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2020 року, залишеним без зміни ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 квітня 2020 року, ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1, ст. 76 КК України.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 25 грудня 2019 року об 11:02, знаходячись у торгівельному залі супермаркету ТОВ «Омега» «Варус-44» на вул. Робоча, 67 у м. Дніпро, діючи повторно, таємно, шляхом вільного доступу намагався викрасти дві упаковки «Форелі слабосолоної філе-шматок на шкірі», загальною вартістю 391 грн 36 коп., що належить ТОВ «Омега», проте не довів свій злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був затриманий співробітником служби охорони даного супермаркету.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить її скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, безпідставно звільнив ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, застосувавши положення ст. 75 КК України, при цьому не врахувавши того, що останній раніше неодноразово судимий, на час ухвалення вироку має непогашені в установлений законом строк судимості. Крім того, посилається на те, що суд апеляційної інстанції не спростував доводів його апеляційної скарги та постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Позиція учасника судового провадження
Прокурор підтримав подану касаційну скаргу, просив скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Положеннями ч. 2 ст. 433 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України в касаційному порядку не оспорюються. 
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції визнав винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, і призначив йому покарання у виді 1 року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнив від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Не погоджуючись із вироком суду першої інстанції, прокурор оскаржив вказане судове рішення до суду апеляційної інстанції, просив його скасувати через м`якість призначеного ОСОБА_6 покарання й ухвалити новий вирок, призначивши останньому покарання у виді 5 місяців арешту. 
Відповідно до ч. 1 ст. 421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Прокурор у своїй апеляційній скарзі допустив суперечності, оскільки, заявляючи про м`якість призначеного ОСОБА_6 покарання, висловив прохання про призначення іншого покарання – арешту строком на 5 місяців.
При цьому прокурор не врахував положень ст. 51 КК України, відповідно до якої покарання у виді арешту, про яке він просив, є менш суворим, ніж те, яке призначив суд першої інстанції – позбавлення волі.
Суд апеляційної інстанції, дотримуючись вимог статей 404, 421 КПК України, розглянув кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 в межах доводів апеляційної скарги прокурора та обґрунтовано не знайшов процесуальної можливості для її задоволення. 
Вказівка прокурора в касаційній скарзі на необґрунтованість застосування положень ст. 75 КК України як свідчення м`якості призначеного покарання не ґрунтується на вимогах закону України про кримінальну відповідальність. 
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону, постановлена ухвала відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України, викладені в ній висновки належним чином умотивовані.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, Судом не встановлено.
Керуючись статтями 441, 442 КПК України, Суд 
постановив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 квітня 2020 року стосовно ОСОБА_6 – без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                             ОСОБА_2                                     ОСОБА_3