Номер провадження: 33/813/230/21
Номер справи місцевого суду: 504/3883/20 
Головуючий у першій інстанції Аблова Ю.Ю.
Доповідач Журавльов О. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Журавльова О.Г., за участі секретаря судового засідання Воронової Є.Р., Мельника О.П., його представника – адвоката Румянцева О.Г., захисника Савенкова О.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через адвоката Румянцева О.Г., на постанову судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.12.2020 відносно:

ОСОБА_2 , року народження, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-про закриття відносно нього справи про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною постановою суду першої інстанції справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №278039 від 28.10.2020 вбачається, що 28 жовтня 2020 року о 08:00 годин за адресою Одеська область, Лиманський район, траса Одеса-Миколаїв, 39 км. + 900 м, водій ОСОБА_2 керував т/з SKODA OCTAVIA, д/н НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції та здійснив зіткнення з т/з Opel Vivaro, д/н НОМЕР_2 , який рухався по переду, та перед цим став учасником ДТП.
При ухваленні судового рішення судом було прийнято до увагиВисновок №20-6755 від 23 листопада 2020 року експертного автотехнічного дослідження обставин ДТП за участю автомобілів Камаз, Опель Віваро та SKODA OCTAVIA, виконаний на замовлення ОСОБА_2 .
За наслідками розгляду даного дослідження судовий експерт дійшов висновку про те, що з моменту зіткнення автомобіля Опель Віваро з напівпричепом автомобіля КамАЗ дії водія автомобіля SKODA OCTAVIA регламентувалися вимогами пункту 12.3 Правил дорожнього руху України - йому належало негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. По наданих на дослідження даних водій автомобіля SKODA OCTAVIA під керуванням ОСОБА_2 не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем Опель Віваро.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із вказаною постановою ОСОБА_1  – водій автомобіля Опель Віваро через захисника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.
Скарга обґрунтована тим, що:
- суд першої інстанції здійснив розгляд справи за його відсутності, при цьому в судове засідання з`явився захисник ОСОБА_2 – Савенков О.С., який надав до суду заперечення на протокол про адміністративне правопорушення та експертний висновок №20-6755, який ґрунтується на поясненнях ОСОБА_2 
- суд першої інстанції не надав належної правової оцінки щодо обставини пригоди, викладені в експертному висновку суттєво відрізняються від тих пояснень, що ОСОБА_2 склав на місці пригоди;
- експертний висновок №20-6755 від 23.11.2020 року є неналежним доказом у справі;
- 28.10.2020 року вказану пригоду спостерігав свідок ОСОБА_4 , якого слід викликати та допитати в судовому засіданні.
З огляду на що апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції, ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник – адвокат Румянцев О.Г. зазначили, що свідок ОСОБА_4 не зможе бути присутнім в судовому засіданні, при цьому надав письмові пояснення стосовно ДТП, які суду слід взяти до уваги, одночасно наполягали на задоволенні апеляційної скарги та просили суд її задовольнити.
Захисник Савенков О.С. в суді апеляційної інстанції заперечував проти вимог апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та повторно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.

       Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
       Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та за обов`язкової участі особи, відповідно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.
У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону при розгляді справи в районному суді були виконані, з огляду на наступне.
Відповідно до п.п. 1.1 Розділу 1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Згідно ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Доводи ОСОБА_1 щодо порушення права на особисту участь у судовому засіданні апеляційний суд знаходить слушними, однак порушене право останнього було поновлене, шляхом прийняття апеляційної скарги до розгляду та наданням права особистої присутності у суді апеляційної інстанції з метою надання своїх пояснень та доказів на підтримання вимог апеляційної скарги.
В свою чергу, судом апеляційної інстанції, з метою встановлення права на справедливий суд, забезпечення завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав і свобод громадян, дотримання принципу здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності, допитано всіх осіб, які були учасниками ДТП, досліджено матеріали справи, з яких апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Так, відповідно до матеріалів справи, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 278039 від 28 жовтня 2020 року вбачається, що 28 жовтня 2020 року о 08:00 годин за адресою Одеська область, Лиманський район, траса Одеса-Миколаїв, 39 км. + 900 м, водій ОСОБА_2 керував т/з SKODA OCTAVIA, д/н НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції та здійснив зіткнення з т/з Opel Vivaro, д/н НОМЕР_2 , який рухався по переду, та перед цим став учасником ДТП.
В результаті дорожньо-транспортної події транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій ОСОБА_2 порушив п. 12.1., 13.1 «Правил дорожнього руху» України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Згідно ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадках, якщо порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, а також у випадку, якщо в результаті цих дій потерпілому були заподіяні легкі тілесні ушкодження.
Протокол в даному випадку складений з підстав порушення особою, яка керує транспортним засобом, п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, що мало наслідком пошкодження транспортних засобів в результаті їх зіткнення.
Як передбачено п. 12.1 Правил дорожнього руху України, при обранні у встановлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен врахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, стан транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух.
За змістом п. 11.10 ПДР, безпечною є швидкість, при якій водій має можливість безпечно керувати транспортним засобом і контролювати його рух в конкретних дорожніх умовах.
Згідно п. 13.1 Правил дорожнього руху України, водій в залежності від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу та стану транспортного засобу повинен витримувати безпечні дистанцію та інтервал.
Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Вимоги цього пункту означають, що знання Правил є обов`язковим для кожного учасника дорожнього руху, чітке виконання їх положень сприяє взаємній довірі та повазі, безпечному співіснуванню на дорозі всіх учасників дорожнього руху, будь-які відхилення від положень цих правил можуть привести до ДТП, заподіянню шкоди майну, здоров`ю та життю людей.
Матеріалами справи підтверджено, що на замовлення ОСОБА_2 судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Макаровим А.К. 23 листопада 2020 року було складено Висновок №20-6755 експертного автотехнічного дослідження обставин ДТП за участю автомобілів Камаз, Опель Віваро та Шкода Октавія.
За наслідками розгляду даного дослідження судовий експерт дійшов висновку про те, що з моменту зіткнення автомобіля Опель Віваро з напівпричепом автомобіля Камаз дії водія автомобіля Шкода Октавія регламентувалися вимогами пункту 12.3 Правил дорожнього руху України - йому належало негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. По наданих на дослідження даних водій автомобіля SKODA OCTAVIA під керуванням ОСОБА_2 не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем Опель Віваро.
В судовому засіданні апеляційного суду  ОСОБА_1 та адвокат Румянцев О.Г., хоча й заперечували проти висновків зазначеної експертизи, однак іншого експертного висновку до суду не надали, жодних клопотань про призначення експертного дослідження не заявляли, тому доводи апеляційної скарги щодо неналежності Висновку №20-6755 є необґрунтованими.
Крім того, як було з`ясовано в суді апеляційної інстанції, 28.10.2020 працівниками поліції було також складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №202137відносно  ОСОБА_1  за фактом скоєння ДТПміж автомобілем Опель Віваро з напівпричепом автомобіля Камаз, який знаходиться на розгляді в Комінтернівському районному суді Одеської області.
Одночасно доводи апеляційної скарги про взяття до уваги письмових пояснень свідка ОСОБА_4 наданих до апеляційного суду є також необґрунтованими, оскільки в суді першої інстанції свідок участи не приймав,судом по обставинам ДТП не допитувався.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
За змістом ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року, ЄСПЛ визнав кримінально – правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.
Так, в рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».
Враховуючи тяжкість можливого покарання, притягнення до відповідальності за статтею 124 КУпАП носить кримінально-правовий зміст в розумінні ЄСПЛ. Відповідно повинен автоматично «включатися» принцип презумпції невинуватості.
На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в діях водія ОСОБА_2 відсутній причино-наслідковий зв`язок з ДТП, яка відбулась 28.10.2020 року.
Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, відсутність складу адміністративного правопорушення є підставою для закриття провадження.
За таких обставин, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх належними та допустимими доказами, суд першої інстанції, всупереч доводів апеляційної скарги, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття провадження у справі. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. Одночасно, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.
Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 7, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через адвоката Румянцева О.Г. - залишити без задоволення.
Постанову судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.12.2020 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов