УХВАЛА 
 
19 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 462/7910/19
провадження № 61-2472ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., 
Червинської М. Є.,
 
розглянув касаційну скаргу Державного підприємства «Львівський державний завод «Лорта» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 березня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «Лорта» про стягнення невиплаченої заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків їх виплати,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Залізничного районного суду 
м. Львова з позовом до ДП «Львівський державний завод «Лорта», у якому 
з урахуванням уточнень, просила стягнути з останнього 106 566,22 грн недонарахованої заробітної плати за період з квітня 2017 року по серпень 
2018 року та 14 865,21 грн компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.
 
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року, позов задоволено. Стягнуто з ДП «Львівський державний завод «Лорта» на користь ОСОБА_1 недонараховану та недоплачену заробітну плату за період з квітня 2017 року по серпень 2018 року у розмірі 106 566,22 грн 
та компенсацію втрати частини заробітної у зв`язку з порушенням строків 
її виплати у розмірі 14 865,21 грн, без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цих сум відповідно до законодавства України. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
15 лютого 2021 року ДП «Львівський державний завод «Лорта» надіслало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 березня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року. 
 
В касаційній скарзі ДП «Львівський державний завод «Лорта» просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і справу передати 
на новий розгляд.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями 
від 17 лютого 2021 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Бурлакова С. Ю.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Дослідивши матеріали касаційної скарги ДП «Львівський державний завод «Лорта» Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на наступне.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах 
з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
 
Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (пункт 1 частини шостої, частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Як убачається з матеріалів касаційного провадження, ціна позову в даній справі становить 121 431,43 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 
(2 270,00*100= 227 000,00 грн).
 
Отже зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якої одним 
із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства 
і не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 
389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням вказаного, оскільки ДП «Львівський державний завод «Лорта» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, 
що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
 
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державного підприємства «Львівський державний завод «Лорта» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 березня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «Лорта» про стягнення невиплаченої заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                          С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                                      В. М. Коротун
 
                                                                                                                      М. Є. Червинська