Головуючий І інстанції: Бадюков Ю.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 р. 	Справа № 520/13543/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Бершова Г.Є. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства охорони здоров`я України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2020, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 03.12.20 по справі № 520/13543/2020
за позовом             ОСОБА_1  
до            Міністерства охорони здоров`я України                   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства охорони здоров`я України  (далі по тексту - відповідач, МОЗ України), в якому просив суд:
          - визнати протиправною бездіяльність Міністерства охорони здоров`я України щодо ненадання відповіді по суті  інформаційного запиту ОСОБА_1 від 21.09.2020 р.;
          - зобов`язати Міністерство охорони здоров`я України розглянути  інформаційний запит ОСОБА_1 від 21.09.2020 р. до МОЗ України та надати йому обґрунтовану письмову відповідь по суті запиту;
          - стягнути з Міністерства освіти і науки України на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у сумі 840, 80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).
В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач безпідставно не надав йому копію відповіді МОЗ України на лист № 01-10/398 від 03.03.2020 р. від в.о. ректора ХМАПО Марченко В.Г. на його письмовий запит від 21.09.2020 року, який був отриманий МОЗ України 25.09.2020 р. Станом на 06.10.2020 р. від МОЗ України не надходило до нього будь - яких повідомлень щодо розгляду вказаного мого інформаційного запиту від 21.09.2020 р. На думку позивача, така бездіяльність з боку відповідача є протиправною та, як наслідок, порушує права позивача.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 адміністративний позов задоволено. 
Визнано протиправною бездіяльність Міністерства охорони здоров`я України щодо ненадання відповіді по суті  інформаційного запиту ОСОБА_1 від 21.09.2020 р.
Зобов`язано Міністерство охорони здоров`я України (вул. М. Грушевського, буд. 7, м. Київ, 01021, код ЄДРПОУ 00012925) повторно розглянути інформаційний запит від 21.09.2020 р. та надати   ОСОБА_1 обґрунтовану письмову відповідь по суті його інформаційного запиту, з урахуванням висновків суду.
Стягнуто на користь   ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 840.80 (вісімсот сорок гривень 80 коп.) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства охорони здоров`я України. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на  неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи,  недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає про безпідставне неврахування судом першої інстанції тієї обставини, що запит позивача був отриманий МОЗ України та зареєстрований 25.09.2020 за №17/2796/3111-20.Опрацювавши запит, МОЗ України виявлено, що вищезазначений лист не був зареєстрований у системі документообігу МОЗ України, тобто не надходив до міністерства. Відповідно відповідь на нього не надавалася, про що було повідомлено Позивача листом МОЗ України від 01.10.2020 №11.3- 17/17/2796/ЗПІ-20/3246, який був направлений простою кореспонденцією. Тобто, листом від 01.10.2020 №11.3-17/17/2796/3111-20/3246 МОЗ України в межах компетенції надано вичерпну відповідь з приводу поставлених у запиті позивача питань, у строк, передбачений статтею 20 Закону, а отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач 17.09.2020 р. та 30.09.2020 р. звернувся до ХМАПО з інформаційними запитами та просив надати наступну інформацію:
- чи зверталося керівництво ХМАПО до МОЗ України за фактом обрання Вченою радою ХМАПО на засіданні від 28.02.2020 р. з порушенням чинного законодавства України головою Вченої ради ХМАПО ХвисюкаО.М., який станом на 28.02.2020 р. вже не був членом Вченої ради ХМАПО;
- надати належним чином завірену копію вище зазначеного звернення до МОЗ (при наявності).
На свої інформаційні запити від 17.09.2020 р. та 30.09.2020 р. він отримав відповідь №01-10/1741 від 05.10.2020 р. з додатком  - листом №01- 10/398 від 03.03.2020 р.
Також судом встановлено, що 21.09.2020 р. позивач рекомендованим листом № 6114603922392, направив до МОЗ України інформаційний запит, який був отриманий МОЗ України 25.09.2020 р. наступного змісту:
          «Листом № 01-10/398 від 03.03.2020 р. в.о. ректора ХМАПО Марченко В.Г. звернулася до МОЗ України та до Державного секретаря МОЗ України І.Солодкої. У цьому листі було зазначено про незаконні дії колишнього ректора ХМАГІО Хвисюка О.М. щодо рейдерського захоплення Вченої ради ХМАПО.
          Прошу надіслати мені наступну інформацію та документи:
          - копію відповіді МОЗ України на лист № 01-1 0/398 від 03.03.2020 р. від в.о. ректора ХМАПО Марченко В.Г.
          Прошу надати відповідь у строки, відведений законом, тобто протягом 5 днів та на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
          Запит був отриманий МОЗ України та зареєстрований 25.09.2020 за №17/2796/3111-20.
За поясненнями відповідача, опрацювавши запит, МОЗ України виявлено, що вищезазначений лист не був зареєстрований у системі документообігу МОЗ України, тобто не надходив до міністерства. Відповідно відповідь на нього не надавалася, про що було повідомлено позивача листом МОЗ України від 01.10.2020 №11.3- 17/17/2796/ЗПІ-20/3246, який був направлений простою кореспонденцією.
Водночас, позивач стверджує про те, що він не отримував зазначену відповідь МОЗу.
Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо ненадання відповіді по суті його інформаційного запиту від 21.09.2020 року, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у спірних правовідносинах допущено порушення положень Закону України "Про доступ до публічної інформації", що виявилось у неналежному розгляді запиту позивача та не доведення належними доказами надання позивачу відповіді на його запит.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації".
Згідно зі ст. 1 вказаного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст. 5, 7 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.
Як встановлено колегією суддів з інформаційних запитів, позивач просив надати копію відповіді МОЗ України на лист № 01-1 0/398 від 03.03.2020 р. від в.о. ректора ХМАПО Марченко В.Г.
Дослідивши зміст інформаційного запиту позивача від 21.09.2020 р., адресованого МОЗУ встановив, що даний запит подано позивачем в межах Закону України "Про доступ до публічної інформації", оскільки в даному запиті заявник просив надати документ, який виготовлений або мав бути виготовленим в процесі виконання суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків, та який знаходиться у його володінні.
Таким чином, перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів відповідача при наданні позивачу відповіді на його інформаційний запит, суд вважає за необхідне керуватися приписами Закону України "Про доступ до публічної інформації".
За змістом ч. 1 ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації", суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Відповідно до ч. 2 ст.19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Положеннями статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" врегульовано строк розгляду запитів на інформацію.
Так, частиною 1 вищевказаної статті Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
У ході судового розгляду встановлено, що предметом звернення позивача до Міністерства охорони здоров`я України  є інформація щодо відповіді МОЗ України на лист № 01-1 0/398 від 03.03.2020 р. від в.о. ректора ХМАПО Марченко В.Г.
Колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції, що зазначена інформація відноситься до публічної інформації в розумінніЗакону України "Про доступ до публічної інформації".
Як зазначалось вище, інформаційний запит позивача від 21.09.2020 отриманий відповідачем 25.09.2020, відтак відповідь повинна бути відправлена не пізніше 30.09.2020 р. (п`ятий день).
Між тим, відповідачем, в порушення приписів ст. 20 Закону 01.10.2020 складено лист - відповідь №11.3- 17/17/2796/ЗПІ-20/3246, який надіслано простим поштовим відправленням,
При цьому, доказів такого відправлення відповіді на запит позивача відповідачем до суду не надано, а колегією суддів не встановлено.
Суд зауважує, що ні Законом України "Про звернення громадян", ні Законом України "Про доступ до публічної інформації" не визначено засобів зв`язку, за допомогою яких здійснюється повідомлення заявника про результати розгляду звернення, а також виду поштового відправлення, яким скеровується відповідь заявнику.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, затверджено Правила надання послуг поштового зв`язку.
Згідно пункту 11 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.
При цьому, відповідно до пункту 2 цих Правил, просте поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та доставляється оператором поштового зв`язку адресату на поштову адресу або видається в об`єкті поштового зв`язку без вручення розписки. 
Відповідно до пункту 32 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 р. № 55, датою документа є дата його реєстрації.
Відповідно до пунктів 192-195 цієї ж Інструкції, вихідні документи у паперовій формі, створені в установі у разі наявності підстав, які визнаються обґрунтованими для створення документів у паперовій формі, надсилаються адресатам з використанням засобів поштового зв`язку, електрозв`язку, а також доставляються кур`єрською, фельд`єгерською службою. Опрацювання документів для відправлення засобами поштового зв`язку здійснюється службою діловодства установи відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку. Вихідні документи опрацьовуються і надсилаються централізовано в день їх надходження від структурних підрозділів - виконавців або не пізніше наступного робочого дня. Не допускається, зокрема, надсилання або передача документів без їх реєстрації у службі діловодства.
Згідно з вимогами п.196 вказаної Інструкції, під час приймання від виконавців вихідних документів працівники служби діловодства зобов`язані перевірити: правильність оформлення документа (склад і розміщення в ньому всіх реквізитів); наявність і правильність зазначення адреси; наявність на документі відмітки про додатки; наявність усіх необхідних підписів (печаток) на документі та додатках до нього; наявність додатків та їх відповідність заявленому складу; відповідність кількості примірників кількості адресатів; наявність віз на паперовому примірнику вихідного документа (у разі необхідності його створення), що залишається у справах установи.
Дослідивши  матеріали справи колегія суддів зазначає, що, надані відповідачем до суду копії документів не містять інформації про правильність оформлення документа, а саме: наявність і правильність зазначення адреси особи, що звернулась та доказів щодо фактичної здачі такої кореспонденції на пошту.
Таким чином, посилання відповідача на реєстрацію листа від 01.10.2020 року №11.3- 17/17/2796/ЗПІ-20/3246 як вихідної кореспонденції, як доказ отримання позивачем листа - відповіді на його інформаційний запит є безпідставними, оскільки такий запис не може свідчити про виконання відповідачем зобов`язання про повідомлення громадянина стосовно результату розгляду його звернення, та як наслідок отримання адресатом даної поштової кореспонденції, а наданий список б/н згрупованих поштових відправлень не містить відмітки поштового відділення про отримання, в тому числі, й листа - відповіді позивачу.
Колегія суддів зазначає, що приписами частин 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. 
При цьому, інших належних та допустимих доказів на підтвердження отримання позивачем листа - відповіді від 01.10.2020 №11.3- 17/17/2796/ЗПІ-20/3246, відповідачем суду не надано.
Вищевказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду від 05.06.2020 у справі №759/5773/17, від 05.02.2020 у справі №826/6662/15.
Крім того, як встановлено колегією суддів, листом МОЗ України від 01.10.2020 №11.3- 17/17/2796/ЗПІ-20/3246, відповідач повідомив про те, що в системі електронного документообігу МОЗ України на базі програмного забезпечення ДОК ПРОФ 3 не виявлено листа Харківської медичної академії післядипломної освіти №01-10/398 від 03.03.2020 р.
Разом із тим,  належних та допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження вказаних обставин ані позивачу, ані до суду відповідачем не надано.
На підставі викладеного та враховуючи, що судовим розглядом не встановлено надання відповідачем відповіді на запит позивача, запитуваних позивачем документів та направлення такої відповіді позивачу, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправну бездіяльності Міністерства охорони здоров`я України щодо ненадання відповіді по суті  інформаційного запиту ОСОБА_1 від 21.09.2020 р.
За наведених обставин, з метою належного та ефективного захисту прав та інтересів позивача суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність зобов`язання Міністерства охорони здоров`я України повторно розглянути інформаційний запит ОСОБА_1 від 21.09.2020 р. до МОЗ України та надати йому обґрунтовану письмову відповідь на інформаційний запит ОСОБА_1 від 21.09.2020, з урахуванням висновків суду.
Доводи апеляційної скарги стосовно відсутності у відповідача запитуваної інформації не підтверджені належними доказами та не спростовують висновків суду про порушення прав позивача щодо ненадання відповіді по суті  інформаційного запиту ОСОБА_1 від 21.09.2020 р.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства охорони здоров`я України - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 по справі № 520/13543/2020  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.М. Ральченко    Г.Є. Бершов