ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року 
м. Київ
Справа №  904/5934/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Ксензової Г.Є.; 

за участю представників: 
адвоката Салогуба Ю.А. - Курмаза О.В.,
ліквідатора ТОВ "ОРРЗ" арбітражного керуючого Бершадського С.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу адвоката Салогуба Юрія Аркадійовича
на  постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2020 
та постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2017 
у справі № 904/5934/17
за заявою Приватного акціонерного товариства «Орджонікідзевський рудоремонтний завод», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Орджонікідзевський рудоремонтний завод».

ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" (далі - ПрАТ "Орджонікідзевський рудоремонтний завод"), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" (далі - ТОВ "ОРРЗ", боржник).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2017 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Орджонікідзевський рудоремонтний завод", визнано грошові вимоги: ПрАТ "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" в сумі 1 414 533,88 грн; ОСОБА_1 в сумі 1 576 610,00 грн; ОСОБА_2 в сумі 1279276,76 грн. Розпорядником майна боржника призначено ОСОБА_3 .

На офіційному сайті Вищого господарського суду України 01.06.2017 здійснено публікацію оголошення № 43376 про порушення справи про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2017 визнано грошові вимоги ДП "Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості "Кривбаспроект" в сумі 234 629,13 грн. Затверджено реєстр вимог кредиторів у справі  про банкрутство ТОВ "ОРРЗ" з вимогами наступних кредиторів: ПрАТ "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" в загальній сумі  1 430 533,88 грн, з яких 1 414 533,88 грн (4 черга задоволення), 16 000,00 грн (1 черга задоволення);   ОСОБА_1 в сумі 1 576 610,00 грн (4 черга задоволення); ОСОБА_2 в сумі 1 279 276,76 грн (4 черга задоволення);  ДП "Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості "Кривбаспроект" в загальній сумі 234 629,13 грн, з яких 3200,00 грн (1 черга задоволення), 221 608,46 грн (4 черга задоволення), 9850,67 грн (6 черга задоволення). 

28.07.2017  відбулись збори кредиторів ТОВ "ОРРЗ" (протокол № 1 від 28.07.2017), на яких обрано комітет кредиторів ТОВ "ОРРЗ" у кількості трьох осіб: ПрАТ "ОРРЗ",   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

07.09.2017 на засіданні комітету кредиторів ТОВ "ОРРЗ" (протокол № 1) затверджено звіт розпорядника майна ТОВ "ОРРЗ" арбітражного керуючого Бершадського С.М., прийнято рішення про направлення до Господарського суду Дніпропетровської області клопотання про визнання ТОВ "ОРРЗ" банкрутом і відкриття відносно нього ліквідаційної процедури, призначення ліквідатором ТОВ "ОРРЗ" арбітражного керуючого Бершадського С.М., погоджено звіт розпорядника майна ТОВ "ОРРЗ" арбітражного керуючого Бершадського С.М. про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат за результатами процедури розпорядження майном ТОВ "ОРРЗ" на загальну суму 24988,64 грн. 

12.09.2017 до Господарського суду Дніпропетровської області від розпорядника майна боржника надійшли клопотання про визнання ТОВ "ОРРЗ" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури строком на 12 місяців, призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Бершадського С.М. та заява про згоду на участь у справі про банкрутство та клопотання про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому, здійснення та відшкодування його витрат за результатами процедури розпорядження майном ТОВ "ОРРЗ".

Короткий зміст постанови суду першої інстанції 

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2017, серед іншого, задоволено клопотання розпорядника майна про визнання ТОВ "ОРРЗ" банкрутом та відкриття у справі ліквідаційної процедури; припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "ОРРЗ" та повноваження розпорядника майна арбітражного керуючого Бершадського С.М.; визнано банкрутом ТОВ "ОРРЗ"; відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Бершадського С.М., якого зобов`язав вчинити певні дії; затверджено  звіт розпорядника майна ТОВ "ОРРЗ" арбітражного керуючого  Бершадського С.М. про нарахування і виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат за результатами процедури розпорядження майном ТОВ "ОРРЗ" у загальній сумі 24988,64 грн. 

Ухвалюючи постанову, господарський суд виходив з того, що підприємство не здійснює фінансово-господарську діяльність, пропозицій відносно санації боржника до господарського суду не надійшло, боржник неспроможний відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів, не інакше як через застосування ліквідаційної процедури, ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства та приховування банкрутства не встановлено.

При цьому, судом першої інстанції враховано думку кредиторів, викладену на зборах комітету кредиторів ТОВ "Орджонікідзевський рудоремонтний завод", оформлену протоколом № 1 від  07.09.2017.

Не погоджуючись з постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2017 адвокат Салогуб Юрій Аркадійович звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 13.07.2020, в якій просив скасувати постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2017, відхилити клопотання розпорядника майна про визнання ТОВ "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції на стадію розпорядження майном.

На підтвердження наявності права апеляційного оскарження судового рішення у справі про банкрутство посилався на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2020, якою визнано грошові вимоги адвоката Салогуба Ю.А. на суму 5  100,00 грн (4 черга задоволення), судовий збір в розмірі 3   842,00 грн (1 черга задоволення). 

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2020 постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2017 залишено без змін.

Апеляційний господарський суд погодився з висновком суду першої інстанції         про         існування підстав для визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури через неможливість боржника відновити платоспроможність,  недостатність майнових активів, за рахунок яких було б можливо погасити кредиторські вимоги без застосування процедури ліквідації.  Суд встановив, що в матеріалах справи відсутні докази, з яких би вбачалась відсутність підстав для переходу до процедури ліквідації боржника відповідно до норм статті 205 ГК України та статей 27, 37 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". 

За висновком апеляційного суду, адвокат Салогуб Ю.А. звернувшись з апеляційною скаргою на постанову господарського суду від 13.09.2017 більше ніж через 2,5 роки після її прийняття, не вказав яким чином оскаржуваний судовий акт порушує його права та охоронювані законом інтереси як кредитора ТОВ "ОРРЗ". 

Обставини встановлені судами

З метою підготовки аналізу фінансово-господарської діяльності боржника і проведення інвентаризації майна розпорядником майна на адресу керівника боржника надсилались листи № 02-01/135 від 06.06.2017 та № 02-01/159 від 27.06.2017 з вимогами надати копії документів та відомостей фінансово-господарської діяльності та забезпечити можливість проведення інвентаризації. Вказані листи розпорядника майна було залишено керівником ТОВ "ОРРЗ" без реагування.

Виїздом розпорядника майна за місцезнаходженням ТОВ "ОРРЗ" встановлено, що керівні органи управління підприємства-боржника (керівник ТОВ "ОРРЗ" ОСОБА_4 та інші посадові особи), а також інші особи, відповідальні за ведення бухгалтерського обліку, подання статистичної звітності та адміністративних даних за місцезнаходженням боржника відсутні, підприємницька діяльність підприємством-боржником не здійснюється.

Розпорядником майна подавалось до господарського суду клопотання про припинення повноважень керівника боржника та покладення їх на розпорядника майна.

З метою виявлення майна боржника, аналізу його матеріального та фінансового становища та у зв`язку із ненаданням керівником розпоряднику майна боржника витребуваних документів  розпорядником майна надіслано запити відповідним державним органам, на які отримано наступні відповіді: 
- згідно інформації, наданої ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області (лист № 33-4-0.221-8907/2-17 від 22.06.2017) - відсутні відомості щодо реєстрації земельних ділянок за боржником;
- відповідно до листа № 31/4-2169 від 21.06.2017 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області - транспортні засоби за боржником не реєструвалися;
- із листа Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 15.06.2017 № 603-17-12/2241-17 - тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільсько-господарської техніки та інших механізмів за боржником не зареєстровано;
- згідно із листом Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області від 14.06.2017 № 02.1-47/9783 - виконавчі документи, по яких стороною є боржник, у відділі відсутні;
- Покровський міський відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області (лист № 13.22-14/2570 від 23.06.2017) та Нікопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області (лист № 33025 від 20.06.2017) надали розпоряднику майна копії виконавчих документів, за якими боржником є ТОВ "ОРРЗ";
- із листа № 03-11/1479 від 16.06.2017 ГУ статистики у Дніпропетровській області вбачається, що відсутні філії чи відокремлені підрозділи боржника по Дніпропетровській області, звітність ТОВ "ОРРЗ" в органи статистики подавало останній раз за 9 місяців 2015 р. При цьому роз`яснено порядок отримання копій фінансової звітності щодо конкретного респондента;
- за даними Нікопольської об`єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області (лист № 5657/10/04-07-08-01-013 від 22.06.2017) - за боржником обліковуються банківські рахунки в АТ "УкрСиббанк", ПАТ КБ "ПриватБанк" та ПАТ "ПУМБ";
- відповідно до листа № 1043/10/04-50-07 від 19.06.2017 - боржник, як суб`єкт зовнішньоекономічної діяльності, з 13.03.2014 перебуває на обліку у Дніпропетровській митниці ДФС та здійснював митне оформлення товарів в зоні діяльності митниці в період з 18.03.2014 по 16.12.2015. На митних складах та складах тимчасового зберігання, які знаходяться в зоні діяльності Дніпропетровської митниці ДФС - відсутні товари, що надходили на адресу ТОВ "ОРРЗ";
- згідно листа № 09/03/12710 від 29.06.2017 Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку - в Державному реєстрі випускників цінних паперів відсутня інформація щодо реєстрації випусків цінних паперів юридичної особи ТОВ "ОРРЗ"; боржник відсутній серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів (10 і більше статутного капіталу); ТОВ "ОРРЗ" будь-яких ліцензій на провадження професійної діяльності на фондовому ринку в Комісії не отримувало;
- відповідно до листів № 4820-20/04 від 22.06.2017 та № 525720/04 від 05.07.2017 Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області - за боржником не зареєстровано великовантажних та інших технологічних транспортних засобів;
- лист Державної служби України з безпеки на транспорті № 5304/02/15-17 від 04.07.2017 свідчить, що інформація щодо суден, власником або судновласником яких є боржник відсутня;
- 10.07.2017 розпорядником майна боржника отримано Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 52798056, а 11.07.2017 - Інформаційну довідку №91639977 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, згідно з якими - відомості щодо обтяження нерухомого/рухомого майна іпотекою/заставою відсутні.

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що на праві власності у ТОВ "ОРРЗ" перебував об`єкт нерухомого майна - будівля резино-ремонтного цеху, загальною площею 1854,4 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Проте, вказаний об`єкт нерухомого майна 01.10.2015 було відчужено на користь ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 01.10.2015 та договору про поділ спільного майна подружжя від 01.10.2015. 

З метою повернення майна боржника розпорядник майна боржника звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про визнання недійсними вказаних договорів. 

З поданого звіту розпорядника майном по здійсненню процедури від 07.09.2017 судами встановлено, що майнових активів, що належали боржнику на час порушення провадження у справі про банкрутство, не виявлено. 

За наслідками розгляду в попередньому засіданні суду заяв з вимогами до боржника Господарським судом Дніпропетровської області ухвалою від 18.07.2017  затверджено реєстр вимог кредиторів, згідно із яким сума грошових вимог кредиторів складає  4 521 079,77 грн. 

За відсутності майнових активів перевищення пасивів боржника над сумою його активів складає 4 521 079,77 грн.

28.07.2017 на засіданні зборів кредиторів ТОВ "ОРРЗ" було обрано комітет кредиторів ТОВ відповідальністю "ОРРЗ" у складі трьох кредиторів, а саме: ПрАТ "ОРРЗ", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , загальний розмір вимог яких складає 95% всіх вимог кредиторів.

07.09.2017 на засіданні комітету кредиторів ТОВ "ОРРЗ" прийнято рішення, в тому числі, про звернення до Господарського суду Дніпропетровської області з клопотанням про визнання ТОВ "ОРРЗ" банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором ТОВ "ОРРЗ" арбітражного керуючого Бершадського С.М., який подав відповідну заяву. Зазначене рішення оформлене протоколом № 1 засідання комітету кредиторів ТОВ "ОРРЗ" від 07.09.2017.

Рішення комітету кредиторів мотивоване відсутністю у боржника активів для погашення кредиторської заборгованості, а також відсутністю пропозицій щодо укладення мирової угоди чи введення процедури санації. Крім того, при прийнятті зазначеного рішення, комітетом кредиторів затверджено звіт розпорядника майна по здійсненню процедури розпорядження майном боржника щодо  виявлення майна боржника і аналізу  фінансового стану підприємства, який свідчить про незадовільний фінансовий стан товариства та його подальше погіршення  без додаткових інвестицій, що призведе до росту поточної заборгованості.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Адвокат Салогуб Юрій Аркадійович (скаржник) звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2020 та постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2017 у справі № 904/5934/17 скасувати,  клопотання розпорядника майна про визнання ТОВ "ОРРЗ" банкрутом  та відкриття ліквідаційної процедури відхилити, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції на стадію розпорядження майном.

В обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник посилається на неправильне      застосуванням судом судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права,  неврахування правової позиції,  викладеної у постановах  Вищого господарського суду України від 25.11.2015 у справі № 904/493/15 та Верховного Суду 01.08.2018  у   справі № 925/308/16.

Помилковість висновків судів доводить неврахуванням порядку прийняття рішень щодо переходу до наступної судової процедури (частина третя статті 27 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"), яка полягає у тому, що саме до виключної компетенції зборів кредиторів належить прийняття рішення щодо переходу до процедури ліквідації банкрута, а не комітету кредиторів.

Скаржник вважає що оскаржувані постанови  першої та  апеляційної інстанції прийняті з неповним з`ясуванням обставин справи, оскільки суди не здійснили належного дослідження фінансового становища боржника, з`ясування ознак неплатоспроможності, встановлення обставин можливості задоволення боржником визнаних судом вимог кредиторів лише  через застосування ліквідаційної процедури та відповідно наявності достатніх відстав для визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Крім того, адвокат Салогуб Ю.А. подав клопотання про передачу справи на розгляд судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду виходячи з фактичних обставин справи з метою формування єдиної правозастосовчої практики.

В обґрунтування підстав вказує, що апеляційний господарський суд звертаючись до правової позиції, що послідовно та неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема, в постановах від 15.05.2018 у справі № 908/2229/16, від 24.05.2018 у справі № 927/754/16, від 21.06.2018 у справі № 904/8201/16, від 26.07.2018 у справі № 916/1839/17, від 21.05.2019 у справі № 910/23633/16, від 07.08.2019 у справі № 910/7103/17, від 19.09.2019 у справі № 910/9136/18, від 05.11.2019 у справі № 926/767-6/15, від 23.01.2020 у справі № 924/1155/18, не врахував доводи скаржника відносно нездійснення в повній мірі заходів щодо встановлення майна та майнових активів боржника, не врахував пояснення сторін справи відносно відсутності повноти заходів щодо отримання інформації про наявні активи у боржника, не здійснив аналізу фінансово-господарської діяльності боржника з урахуванням спірних правочинів, що укладались у спірний період та передували відкриттю провадження у справі про банкрутство та можуть бути визнані недійсним.

Доводи інших учасників справи
Кредитори ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представник ПрАТ "ОРРЗ" у спільному відзиві заперечують проти доводів касаційної скарги адвоката Салогуба Ю.А., просять суд відмовити в її задоволенні,  оскаржувані постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2017 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2020 у цій справі залишити без змін  з наведених у відзиві підстав.

ПОЗИЦІЯ      ВЕРХОВНОГО      СУДУ

Щодо розгляду клопотання 

Згідно з частиною 1 статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати.

Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вбачає необхідності відступати від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати, з огляду на предмет оскарження в цьому касаційному провадженні.

Доводи скаржника про передачу справи на розгляд судової палати зводяться до переоцінки доказів, неврахування його доводів відносно нездійснення в повній мірі заходів щодо встановлення майна та майнових активів боржника, що знаходиться поза межами визначених статтею 302 ГПК України підстав передачі справу на розгляд палати.

Зважаючи           на           вказане,  колегія суддів не вбачає підстав для передачі справи № 904/5934/17 на розгляд судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду з підстав передбачених частиною 1 статті 302 ГПК України у зв`язку з відсутністю у даному випадку правових підстав і недоведеність заявником умов, з якими за змістом положень статті 302 ГПК України пов`язано вчинення такої процесуальної дії, у зв`язку з чим у задоволенні зазначеного клопотання слід  відмовити. 

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

За приписами частини 1 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (чинного на дату виникнення ухвалення оскаржуваного судового рішення), далі - Закон про банкрутство), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону про банкрутство, відповідно до цього Закону щодо боржника застосовуються такі судові процедури банкрутства: розпорядження майном боржника; мирова угода; санація (відновлення платоспроможності) боржника; ліквідація банкрута. 

Відповідно до пункту 1 статті 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", протягом десяти днів після винесення ухвали за результатами попереднього засідання господарського суду розпорядник майна письмово повідомляє кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів, уповноважену особу працівників боржника та уповноважену особу засновників (учасників, акціонерів) боржника про місце і час проведення зборів кредиторів та організовує їх проведення.

Учасниками зборів кредиторів боржника з правом вирішального голосу є конкурсні кредитори, визнані господарським судом та внесені до реєстру вимог кредиторів.

Нормами частини 6 статті 26 Закону про банкрутство визначено, що під час проведення процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє Комітет кредиторів, утворений відповідно до цього Закону.

Тобто, комітет кредиторів є представницьким органом кредиторів у справі про банкрутство, який  Законом наділений певними повноваженням щодо участі у справі.  

Судами попередніх інстанції встановлено, що на зборах кредиторів ТОВ "ОРРЗ" прийнято рішення обрати  комітет кредиторів ТОВ "ОРРЗ " у складі трьох кредиторів, а саме: ПрАТ "ОРРЗ", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , загальний розмір вимог яких складає 95 % всіх вимог кредиторів.

За результатами проведених зборів комітету кредиторів прийнято рішення (протокол №1 від 07.09.2017) про звернення до Господарського суду Дніпропетровської області з клопотанням про визнання ТОВ "ОРРЗ" банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором ТОВ "ОРРЗ" арбітражного керуючого Бершадського С.М., який подав відповідну заяву. 

Це клопотання комітету кредиторів й було предметом розгляду судів першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи, зокрема, щодо питання введення ліквідаційної процедури та визнання боржника банкрутом.

Водночас, на думку скаржника, прийняття постанови про визнання боржника банкрутом не на підставі рішення колегіального представницького органу кредиторів - зборів кредиторів, а на підставі рішення комітету кредиторів,  свідчить про неврахуванням судами вимог статей 26, 27 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та є підставою  для скасування судового рішення, якими боржника визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

З цього приводу колегія суддів звертається до правової позиції судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду,  викладеній у постанові від 14.05.2019 у справі №914/2618/19.

У цій постанові, за наслідками аналізу положень статей 26, 27 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо переходу до наступних процедур банкрутства, колегія суддів судової палати дійшла висновку, що законодавець визначив процедуру прийняття рішення про введення ліквідаційної процедури та звернення до місцевого господарського суду з відповідним клопотанням, відповідно з якою (процедурою) рішення про введення наступної процедури за розпорядженням майна належить зборам кредиторів (на підставі звіту розпорядника майна та аналізу фінансово-господарської діяльності боржника), а повноваження на звернення до місцевого господарського суду з відповідним клопотанням належить комітету кредиторів, як представницькому органу.

Водночас, беручи до уваги приписи частини 5 статті 27 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", колегія суддів судової палати вказала, що наявність рішення зборів кредиторів (комітету кредиторів в разі делегування таких повноважень) про перехід до наступної судової процедури та звернення до господарського суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури не є саме по собі безумовною підставою для введення господарським судом ліквідаційної процедури боржника.

Законодавцем надано право суду (частина 4 статті 27 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"), навіть за відсутності відповідного рішення зборів кредиторів боржника чи комітету кредиторів, але за наявності певних обставин (після закінчення термінів визначених вищевказаним Законом щодо тривалості процедури розпорядження майном, за наявності ознак банкрутства та за відсутності пропозицій щодо санації боржника чи укладення мирової угоди), прийняти постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури за власною ініціативою.

Аналіз положень частин 4, 5 статті 27 Закону про банкрутство свідчить, що  проводячи підсумкове засідання у справі про банкрутство, суд приймає рішення про введення наступної судової процедури щодо боржника, які визначені положеннями частини 1 статті 7 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", із застосуванням судового розсуду.

Судова дискреція (судовий розсуд) - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу. 

Банкрут - боржник, неспроможність якого виконати свої грошові зобов`язання встановлена господарським судом.

Під ліквідацією розуміється припинення суб`єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення в порядку цього Закону вимог кредиторів шляхом продажу його майна.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд у судовому засіданні за участю представників сторін приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців.

Завдання підсумкового засідання суду полягає у з`ясуванні ознак банкрутства та наявності можливості визначення наступної судової процедури і подальшого здійснення провадження у справі.

Постанова господарського суду про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури є, за своєю правовою природою, судовим рішенням, яке повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом, належних і допустимих доказів у конкретній справі.

За результатами підсумкового засідання, суд першої інстанції у цій справі, з посиланням на докази, що містяться в матеріалах справи (звіт розпорядника майна по здійсненню процедури розпорядження майном ТОВ "ОРРЗ" про фінансовий стан боржника з додатками на його підтвердження), врахувавши  факту обізнаності з цим звітом безпосередньо кредиторів (комітет кредиторів), який прийняв рішення про перехід до ліквідаційної процедури у цій справі, на підставі встановлення факту неоплатності боржника, тобто перевищення його пасиву над активом, прийняв постанову про припинення процедури розпорядження майном та повноваження розпорядника майна, визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. 

Суд виходив з того, що підприємство не здійснює фінансово-господарську діяльність, відсутності майнових активів, що належали боржнику на час порушення провадження у справі про банкрутство, за рахунок яких було б можливо погасити кредиторські вимоги, відсутності пропозицій відносно санації боржника, неспроможності боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів, не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Поряд з цим, судом першої інстанції під час прийняття рішення щодо переходу до ліквідаційної процедури, було враховано думку кредиторів, прийняту на засіданні комітету кредиторів боржника, оформленого протоколом № 1 від 07.09.2017 та встановлено, що на час прийняття рішення у комітеті та зборах кредиторів вирішальний голос мали кредитори - ПрАТ "ОРРЗ", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , загальний розмір вимог яких складає 95% всіх вимог кредиторів.  Кредитор - ДП "Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості "Кривбаспроект" (належить 5 % голосів вимог кредиторів), в період дії ліквідаційної процедури ТОВ "ОРРЗ" не подавав до господарського суду заперечень щодо звернення комітету кредиторів до господарського суду із клопотанням про визнання ТОВ "ОРРЗ" банкрутом. 

За висновком суду апеляційної інстанції, який погодився із судом  першої інстанції, в матеріалах справи відсутні докази, з яких би вбачалась відсутність підстав для переходу до процедури ліквідації боржника відповідно до норм статті 205 ГК України та статей 27, 37 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". 

Суд апеляційної інстанції звернути увагу, що рішення кредитора ДП "Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості "Кривбаспроект" (5% голосів вимог кредиторів), який не увійшов до складу комітету кредиторів,  жодним чином не могло вплинути на результат розгляду, як на зборах кредиторів, так і на засіданні комітету кредиторів питання про подання до господарського суду клопотання про визнання боржника банкрутом.

Колегія суддів погоджується з правовими висновками судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 14.05.2019 у справі №914/2618/19 та від 01.08.2018 у справі № 925/308/16, що прийняття відповідного рішення про перехід до будь-якої судової процедури банкрутства, належить до виключної компетенції зборів кредиторів (на підставі звіту розпорядника майна та аналізу фінансово-господарської діяльності боржника), а повноваження на звернення до місцевого господарського суду з відповідним клопотанням належить комітету кредиторів, як представницькому органу.

Водночас, прийняття у цій конкретній справі рішення про перехід до наступної судової процедури кредиторами боржника, які в сукупності володіють 95% від  загального обсягу  голосів кредиторів, за  встановлених судами попередніх інстанцій на підставі належних та допустимих доказів обставин відсутності можливості відновити платоспроможність боржника та погасити вимоги кредиторів не інакше, як через застосування ліквідаційної процедури, не є відступленням від наведеної вище правової позиції судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Колегія суддів вважає, що у цій справі, суди попередніх інстанцій при прийнятті рішення про припинення процедури розпорядження майном та повноваження розпорядника майна, визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, реалізували свої дискреційні повноваження з урахуванням принципів диспозитивності та пропорційності у господарському судочинстві та рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Судами встановлено, що розпорядником майна на виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2017  здійснено ряд заходів щодо виявлення майна та майнових активів боржника, проведено аналіз фінансової, господарської, інвестиційної діяльності та становища ТОВ "ОРРЗ" на товарному ринку, виявлення ознак фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, направлено запити до відповідних реєструючих органів щодо наявності або відсутності зареєстрованого за боржником майна, що підтверджено відповідними доказами, наявними в матеріалах справи.

Водночас, як встановлено судом апеляційної інстанції, скаржник піддаючи сумніву відомості за результатами проведеної розпорядником майна боржника роботи по з`ясуванню активів  боржника, всупереч покладеного на нього як на сторону у справі згідно зі статтею 74 ГПК України обов`язку, не послався на докази та обставини, що є підставою для його заперечень стосовно відомостей інвентаризації активів боржника: не вказав на існування активів боржника, виявлення яких могло вплинути на прийняття рішення про застосування до боржника іншої процедури банкрутства; не зазначив органів та установ, до яких мав звернутися, однак не звернувся розпорядник майна із запитами стосовно інформації  про  активи боржника тощо.  Крім того, скаржником не взято до уваги фактичні обставини справи, зокрема, пов`язані із не наданням керівником боржника розпоряднику майна документів фінансово-господарської діяльності та відсутністю майнових активів боржника на час порушення провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини, колегія суддів погоджується з висновками судів про наявність ознак неплатоспроможності боржника та можливість задоволення вимог кредиторів лише за результатами процедури ліквідації з застосуванням механізму реалізації майна банкрута у такій процедурі.

Положеннями частин 1, 4 статті 11 ГПК України передбачено обов`язок суду при розгляді господарської справи керуватися принципом верховенства права та застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справах "Пономарьов проти України", "Устименко проти України", "Рябих проти Російської Федерації", "Нєлюбін проти Російської Федерації", ЄСПЛ зазначив, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

У рішенні у справі "Сутяжник проти Росії" (заява № 8269/02) від 23.07.2009, Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише з підстав порушення правил юрисдикції та задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки. 

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним, суди не повинні допускати "надмірного формалізму".  

Як про це вже зазначалось вище, основною підставою переходу до ліквідаційної процедури є встановлення судом, на підставі належних та допустимих доказів в розумінні процесуального закону, неспроможності боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити вимоги кредиторів не інакше як через процедуру ліквідації, за рахунок майна.      

Зважаючи на встановлені судами наведені вище обставини (встановлення неплатоспроможності боржника), враховуючи позицію кредиторів  (клопотання комітету кредиторів, оформлене протоколом №1 від 07.09.2017), колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що скасування оскаржених судових рішень лише з підстав відсутності відповідного рішення зборів кредиторів про перехід до ліквідаційної процедури банкрутства за наявності рішення комітету кредиторів, що володіє більшістю (95%) голосів кредиторів від загального обсягу, буде проявом надмірного формалізму, порушенням принципу юридичної визначеності, буде суперечити меті Закону про банкрутство та може призвести до порушення прав кредиторів у справі на задоволення своїх вимог в межах розумного строку за рахунок отриманих коштів від відчуження активів боржника у процедурі ліквідації. 

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладеній у постанові від 14.05.2019 у справі №914/2618/16, підстав для відступлення від якої Суд не вбачає.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Проніна проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У справі, що розглядається, на думку колегії суддів Касаційного господарського суду, судами першої та апеляційної інстанцій надано належну правову оцінку спірним правовідносинам, а доводи, викладені в касаційній скарзі зводяться до незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями та не спростовують правомірних висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведені положення законодавства та обставини, встановлені господарськими судами, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вважає, що підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні. 

Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання адвоката Салогуба Юрія Аркадійовича  про передачу справи № 904/5934/17 на розгляд судової палати з розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду.

2. Касаційну скаргу адвоката Салогуба Юрія Аркадійовича  залишити без задоволення.

3. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2020 та постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2017 у справі № 904/5934/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      Огороднік К.М.

Судді                                                                                           Жуков С.В.

                                                                                          Ткаченко Н.Г.