ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

11 лютого 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 742/3060/20
Головуючий у першій інстанції – Бездідько В. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/333/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                                      головуючого-судді: Онищенко О.І.
                                      суддів: Губар В.С., Скрипки А.А.    
                                      секретар: Позняк О.М.    
Заявник: ОСОБА_1 
Суб`єкт оскарження: державний виконавець Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Шибіко Євгенія Миколаївна
Особа, які подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 
Розглянув у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 грудня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Шибіко Євгенії Миколаївни та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження (суддя Бездідько В.М.), постановлену о 14 год. 26 хв. у м.Прилуки, повний текст ухвали складено 16 грудня 2020 року,            
                                      В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, в якій просила поновити строк на оскарження постанови державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (далі – Прилуцький міськрайонний ВДВС) Шибіко Є.М. про закінчення виконавчого провадження №17733424 від 21.12.2019 року за виконавчим листом №2-279, виданим 12.02.2010 року за рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати неправомірними дії державного виконавця Прилуцького міськрайонного ВДВС Шибіко Є.М. та скасувати вказану постанову; зобов`язати державного виконавця Прилуцького міськрайонного ВДВС Шибіко Є.М. усунути порушення прав скаржника шляхом відновлення виконавчого провадження №17733424. Скарга мотивована тим, що за виконавчим листом №2-279 від 12.02.2010 року, виданим Прилуцьким міськрайонним судом, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною 18-річного віку. Заявниця вказує, що боржник офіційно ніде не був працевлаштований, аліменти сплачував нерегулярно та не у повному обсязі. Орган ДВС на вимогу ОСОБА_1 видав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, який стягувачка вважає неправомірним, у зв`язку з чим вона подала скаргу на дії державного виконавця. 26 жовтня 2020 року заявниці стало відомо про винесення 21.12.2019 року державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження згідно п.7 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», яку вона не отримувала. ОСОБА_1 вважає дії державного виконавця в частині винесення такої постанови неправомірними, а постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки не відбулося в повному обсязі виконання рішення суду, а незаконне винесення постанови про закінчення виконавчого провадження унеможливило вирішення питання про визнання неправомірним та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та зобов`язання здійснити перерахунок. Також заявниця вказує, що оскаржувана постанова винесена у грудні 2019 року, але про її існування вона дізналася лише 26 жовтня 2020 року і саме з цієї дати розпочинає перебіг 10-денний строк для звернення до суду.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 грудня 2020 року у задоволенні скарги відмовлено. Ухвалу суду мотивовано тим, що заявниця за час здійснення виконавчого провадження із заявою про перерахунок заборгованості або про оскарження розрахунку заборгованості по аліментах до державного виконавця не зверталася, отже не оспорювала його. Також суд дійшов висновку, що на користь скаржниці перераховано кошти по заборгованості по сплаті аліментів на дитину в повному обсязі, отже виконавець правомірно прийняв рішення про закінчення виконавчого провадження. Крім того, суд першої інстанції не знайшов підстав для поновлення процесуальних строків скаржниці, оскільки вона дізналася про постанову про закінчення виконавчого провадження 26.10.2020 року і звернулася зі скаргою в межах 10-денного строку, отже не порушила процесуальні строки, передбачені для звернення з відповідною скаргою.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити вимоги її скарги. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не взяв до уваги наявність відкритого провадження у справі №742/3941/18 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Прилуцького міськрайонного ВДВС, боржник ОСОБА_2 , про визнання неправомірним та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та зобов`язання здійснити перерахунок. Крім того, заявницею оскаржувалися розрахунки державного виконавця по аліментах, які має сплачувати боржник на утримання повнолітньої доньки на період її навчання та до досягнення нею 23 років. За доводами ОСОБА_1 , оскільки боржник сплачував аліменти нерегулярно і постійно мав заборгованість, отже стягувачка не знала і не могла знати, що державним виконавцем закінчено виконавче провадження. Заявниця посилається, що суд не прийняв до уваги надані нею докази на підтвердження того, що розрахунок державного виконавця є неправомірним, а саме: державним виконавцем у ньому подано не повний період нарахованих та сплачених аліментів з часу присудження, зараховані виконавцем суми по сплаті аліментів боржником не відповідають нормам, передбаченим чинним законодавством, що свідчить про фактичне невиконання рішення суду боржником. Також ОСОБА_1 вказує, що суд не знайшов підстав для поновлення строку на оскарження постанови, при цьому не звернув уваги на ті обставини, що постанова державного виконавця їй не направлялася і нею не отримувалася, а про її існування вона дізналася лише після звернення адвоката із відповідним запитом та отриманням на нього відповіді. 
У своїх поясненнях ОСОБА_2 не погоджується з доводами, викладеними в апеляційній скарзі. За доводами боржника, ОСОБА_1 визнає факт обізнаності про розмір аліментів, які сплачувалися за виконавчим провадженням №17733424. ОСОБА_2 вважає, що державний виконавець правомірно винесла постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки рішення суду було виконано, а будь-яких заяв від стягувача про перерахунок не надходило.
У відзиві на апеляційну скаргу державний виконавець Прилуцького міськрайонного ВДВС просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Суб`єкт оскарження посилається, що виконавче провадження №17733424 закінчено 21 грудня 2019 року згідно з п.7 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» після погашення боргу по аліментах, який станом на повноліття дитини складав 14 837,44 грн. За доводами державного виконавця, протягом 2013-2015 років виплата аліментів проводилась боржником несвоєчасно та не в повному обсязі, проте з 2016 року до виплати заборгованості виплати проводились регулярно. Суб`єкт оскарження вказує, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що згідно з ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем постанову про закінчення виконавчого провадження направлено сторонам простим поштовим відправленням.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.
По справі встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 лютого 2012 року (а.с.7). Сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На виконанні у Прилуцькому міськрайонному ВДВС перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-279, виданого 12.02.2010 Прилуцьким міськрайонним судом, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення повноліття (ВП №17733424) (а.с.8, 21).
Постановою державного виконавця Прилуцького міськрайонного ВДВС Шибіко Є.М. від 21 грудня 2019 року вказане виконавче провадження було закінчено у зв`язку із закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення (а.с.9 зворот).
Згідно з розрахунком заборгованості за період з 01 грудня 2013 року по 01 квітня 2018 року ОСОБА_2 сплачував аліменти нерегулярно і не в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 19 265,44 грн (а.с.10 зворот).
Відповідно до розрахунку заборгованості на а.с.10 станом на момент досягнення донькою ОСОБА_2 і ОСОБА_1 - ОСОБА_4 повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) заборгованість по аліментах становила 14 837,44 грн, яка була погашена боржником в повному обсязі протягом наступного року.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною першою, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови) виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі, зокрема, подання заяви стягувачем або боржником, закінчення виконавчого провадження. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом.
Пунктом 7 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.
Також відповідно до пункту 9 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. У разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом.
Згідно зі статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Звертаючись до суду із скаргою, ОСОБА_1 посилалась на те, що державним виконавцем було неправильно здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, що призвело до незаконного винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В матеріалах справи відсутні докази, що стягувачка протягом строку перебування виконавчого листа про стягнення аліментів на неповнолітню дитину зверталася до державного виконавця з приводу неправильного визначення розміру аліментів. Встановивши, що боржником заборгованість зі сплати аліментів погашено у повному обсязі, державний виконавець Прилуцького міськрайонного ВДВС обгрунтовано 21 грудня 2019 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилалася на наявність відкритого  провадження у справі №742/3941/18 за її скаргою на дії державного виконавця про визнання неправомірним та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та зобов`язання здійснити перерахунок. 
З інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що у справі №742/3941/18 (провадження №2/742/1566/18) розглядалася скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця про визнання неправомірним та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 03.09.2020 за виконавчим листом №2/742/1566/18 від 26.05.2020 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання повнолітньої дочки та зобов`язання здійснити перерахунок даної заборгованості. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 листопада 2020 року вказану скаргу було залишено без розгляду за заявою представника скаржника. 
З викладеного вбачається, що ОСОБА_1 посилається у своїх скаргах на оскарження дій державного виконавця і розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за іншим виконавчим листом, виданим на виконання рішення про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися.
В судовому засіданні апеляційного суду державний виконавець підтвердив наявність на розгляді у Прилуцькому міськрайонному суді скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Прилуцького міськрайонного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Шибіко Є.М. про визнання неправомірним та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та зобов`язання здійснити перерахунок за виконавчим листом №2-279, виданим 12.02.2010 року. При цьому повідомив, що на даний час справа не розглянута.
Чернігівським апеляційним судом було перевірено вказану інформацію і з Єдиного державного реєстру судових рішень з`ясовано, що ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2020 року прийнято і призначено до розгляду скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця про визнання неправомірним та здійснення перерахунку заборгованості по аліментах за виконавчим листом №2-279 від 12.02.2010 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 . На даний час справа судом не розглянута. 
З викладеного вбачається, що стягувачкою розрахунок заборгованості було оскаржено вже після винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження.
Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що за відсутності судового рішення про визнання неправомірним розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження і зобов`язання поновити виконавче провадження є передчасними.
Посилання стягувачки на невідповідність розрахунку заборгованості по аліментам нормам чинного законодавства і фактичне невиконання рішення суду боржником жодними доказами не підтверджено.
Враховуючи, що в ході розгляду справи не встановлено порушень державним виконавцем норм законодавства при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження №17733424, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги. 
Не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги, що суд не знайшов підстав для поновлення строку на оскарження постанови державного виконавця, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 дізналася про постанову про закінчення виконавчого провадження 26.10.2020 року і звернулася із скаргою в межах встановлених законом строків.
З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення скарги не спростовують, судове рішення ухвалено з доодержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                 П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 12  лютого 2021 року.

Головуючий:                                                             Судді: