ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 336/7632/20                                 Головуючий в 1 інст. Дацюк О.І.
Провадження № 33/807/94/21                                         Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
26 січня 2021 року         м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 адвоката Зубкової Л.М. справу за її апеляційною скаргою на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2020 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто судовий збір, - 

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, 6 грудня 2020 року приблизно о 11 год. 15 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи на 505 км. автодороги Запоріжжя - Оріхів, керував автомобілем Mercedes-Benz Vito, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР №8927 від 06.12.2020 року.
В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати та справу закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування вказує на те, що працівники поліції у даному випадку не складали акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де повинні були зазначити, що огляд на стан сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду у присутності двох свідків.
Крім того, захисник зазначає, що ОСОБА_1 стверджує, що на місці зупинки поліцейські не пропонували і не проводили його огляд на стан сп`яніння, не інформували його про порядок проходження огляду, не залучали будь-яких сторонніх осіб в якості понятих, він не відмовлявся від проходження огляду на місці. 
Також апелянт вказує, що в оскаржуваній постанові суду йдеться посилання на висновок КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР №8927 від 06.12.2020 року, який відсутній у матеріалах адміністративної справи та судом не розглядався.
У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_1 – адвокат Зубкова Л.М. підтримала подану нею апеляційну скаргу, просила її задовольнити. Зазначила, що працівниками патрульної поліції був порушений порядок направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану сп`яніння. Крім того, вказала, що суд першої інстанції не досліджував висновок, на який посилався в своїй постанові. Також зауважила, що на відео вбачається, що транспортний засіб ОСОБА_1 зупинили безпідставно, відеозаписом не зафіксовано факт запропонування пройти огляд на місці зупинки. Крім цього, вказала, що ОСОБА_1 не перебував у стані сп`яніння, тому погодився пройти медичний огляд у спеціалізованому медичному закладі, оскільки поспішав до клієнта. 
Вислухавши доводи захисника, перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 103536 від 6 грудня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 6 грудня 2020 року о 11.15 годині на а/д Запоріжжя-Оріхів 505 км. керував транспортним засобом MERSEDES-BENZ, державний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Висновок КНП «ОКЗНПД» ЗОР №5927, результат 1,36 %. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сєдова, буд. 31 (а.с. 2); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 6 грудня 2020 року, відповідно до якого в спеціалізованому медичному закладі 6 грудня 2020 року о 11.20 год. за направленням УПП ст. сержанта Прохоренко В.В. було проведено огляд ОСОБА_1 та о 11.45 год. було встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 3), доданим до протоколу відеозаписом події, з якого вбачається, що 6 грудня 2020 року о 11.15 год. працівниками поліції було зупинено транспортний засіб MERSEDES-BENZ, державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 (а.с. 4).
Суд першої інстанції дослідив вказані докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При цьому апеляційний суд виходить з того, що п. 2.9 «а» ПДР України забороняє керування водієм транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується відповідним висновком лікаря КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР. 
Що стосується безпосередньо доводів апеляційної скарги, то висновків суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП вони не спростовують з огляду на наступне. 
До матеріалів провадження дійсно не додано акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що огляд водія на місці зупинки не проводився у зв`язку із відмовою водія від проходження такого огляду у присутності свідків. 
Разом з тим вказана обставина може підтвердити лише доводи апеляційної скарги з приводу того, що на місці зупинки працівниками поліції водію проходження огляду не було запропоновано, але не спростовує той факт, що огляд водія за його згодою було проведено у спеціалізованому медичному закладі. 
Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення та доданого до нього відеозапису, водія зупинено було 6 грудня 2020 року о 11.15 годині. 
Зі змісту висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що направлено працівником поліції водія ОСОБА_1 до спеціалізованого медичного закладу було 6 грудня 2020 року о 11.20 годині. 
Огляд проведено було о 11.45 годині, акт медичного огляду було складено о 11.55 годині в межах 2-х годин з моменту виявлення поліцейським ознак алкогольного сп`яніння у водія відповідно до положень ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Також є слушними доводи апеляційної скарги захисника з приводу того, що працівниками поліції не було в повній мірі дотримано вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, але висновків суду, наведених в оскаржуваній постанові вони не спростовують з огляду на наступне. 
Матеріали провадження дійсно не містять відомостей на підтвердження того, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на місці зупинки, того що він відмовився від проходження такого огляду, або був незгодний з результатами його проведення.
Разом з тим, як було вказано вище, з матеріалів провадження випливає, що водій не відмовився від проходження такого огляду в спеціалізованому медичному закладі та пройшов його.
Даних з приводу оскарження дій працівників поліції у порядку ст. 267 КУпАП з приводу недотримання ними вказаної процедури апеляційному суду не надано. 
Системний аналіз положень ст. 266 КУпАП вказує на те, що огляд водія в спеціалізованому медичному закладі проводиться в разі незгоди водія з проведенням такого огляду поліцейськими, або у разі незгоди із результатами його проведення поліцейськими.
Отже законодавець передбачив додаткові гарантії для особи бути оглянутою в спеціалізованому медичному закладі фаховим спеціалістом, пройти додаткові медичні обстеження в разі, якщо особа не довіряє проведення такого огляду працівниками поліції із застосуванням спеціального технічного засобу або незгодна із його результатами. 
Тобто результатами огляду, проведеного у спеціалізованому медичному закладі, можливо спростувати результати огляду, проведеного на місці зупинки.
Ще одною додатковою гарантією забезпечення об`єктивного результату проведення медичного огляду у спеціалізованому медичному закладі є право особи вимагати повторного дослідження біологічного середовища, зразки якого відповідно до п. 10 Розділу ІІІ Інструкції 
про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відбираються у дві ємності, вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.
З огляду на наведене апеляційний суд приходить до висновку, що неповне дотримання працівниками поліції процедури направлення особи до спеціалізованого медичного закладу в даному випадку не є підставою для визнання недопустимим доказом безпосередньо висновку щодо результатів медичного огляду, який було за згодою водія проведено у спеціалізованому медичному закладі. 
Оцінюючи вказаний доказ на предмет його допустимості, апеляційний суд бере до уваги і те, що за доводами апеляційної скарги захисника правомірність проведення медичного огляду на стан сп`яніння в медичному закладі не оспорюються і самим ОСОБА_1 .
Оцінюючи доводи апеляційної скарги з приводу відсутності сукупності доказів у справі, які б по за розумних сумнівів доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд звертає увагу на те, вина особи доведена вказаним вище висновком щодо результатів медичного огляду, який не оспорюється ОСОБА_1 , та протоколом про адміністративне правопорушення, в якому ОСОБА_1 власноручно вказав, що із порушенням він згоден, тобто на час проходження медичного огляду та складання протоколу у нього самого не було сумнівів з приводу того, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і йому, як водію, який довів знання правил дорожнього руху та отримав спеціальне право керування транспортним засобами ще 6 жовтня 1999 року безумовно було відомо, що ПДР України забороняють керувати транспортним засобами в стані сп`яніння.
Вказані обставини спростовують також доводи захисника в суді першої інстанції з приводу того, що ОСОБА_1 після проведення медичного огляду був впевнений, що він тверезий, але після ознайомлення із висновком повторного дослідження не пройшов, оскільки поспішав. 
Що стосується доводів апелянта з приводу того, що суд у постанові послався на висновок № 8927 від 06.12.2020 року, який в матеріалах провадження відсутній, то вони є формальними, оскільки дійсно суд першої інстанції допустив в мотивувальній частині постанови описку у зазначенні номеру висновку, який вірним є 5927, але ця описка на суть прийнятого рішення не впливає та може бути виправлена судом першої інстанції. 
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, щодо наявності вини в діях правопорушника, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи а тому відсутні підстави для скасування судового рішення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. 
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Зубкової Л.М. залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2020 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                        В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 336/7632/20