УХВАЛА
5березня 2021 року
м. Київ
справа №334/3509/18
провадження №51-1101ск21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                     ОСОБА_1 ,
суддів                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши матеріали касаційної скарги захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 27 серпня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду                          від 25 листопада 2020 року, 
встановив:
Як убачається зі змісту касаційної скарги захисник порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку на підставах, передбачених            ч. 1 ст. 438 КПК.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, касаційний суд дійшов висновку, що  скаргу подано без додержання вимог вказаної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним,                  тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
У касаційній скарзі  ОСОБА_5 , не погоджуючись з наданою районним судом оцінкою доказів у справі, з якою погодився і суд апеляційної інстанції, та які, на його думку, не обґрунтовують винуватість  ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК, не наводить обґрунтування допущення судами першої та апеляційної інстанцій таких істотних порушень вимог процесуального права  з огляду на положення  ст. 412 КПК, які вплинули на законність прийнятих судових рішень, і тягнуть за собою обов`язкове                                      їх скасування із призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1  ст. 438  цього Кодексу.
Також у поданій скарзі захисник не наводить аргументованих доводів щодо неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій закону України про кримінальну відповідальність відповідно до ст. 413 КПК.
Посилаючись на неналежність та недопустимість доказів, які стали підставою для засудження ОСОБА_6 ,  захисник ОСОБА_5 , не наводить обґрунтувань цьому з огляду на положення статей 85-89 КПК.
Окрім цього, покликаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого ОСОБА_6 , адвокат не наводить                          у скарзі обґрунтувань у чому саме полягає явна несправедливість заходу примусу, з урахуванням положень ст. 414 КПК і є підставою для скасування оспорюваних судових рішень з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1  ст. 438 цього Кодексу.
Крім того, захисник не вказує й на конкретні порушення вимог норм матеріального та процесуального права, які, на  його думку, були допущені апеляційним судом при перевірці вироку за аналогічними доводами сторони захисту, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, та не конкретизує на які саме доводи його апеляційної скарги не було надано відповіді судом апеляційної інстанції, та які саме докази у кримінальному провадженні не були враховані цим судом при ухваленні оскаржуваного судового рішення, а відтак, й немає обґрунтування незаконності судового рішення.
Поміж тим, у  касаційній скарзі  ОСОБА_5 наводить доводи, що за своїм змістом стосуються невідповідності висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, та правової оцінки доказів, наданої судами першої та  апеляційної інстанцій, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, всупереч вимог ч. 4 ст. 427 КПК захисником  ОСОБА_5 не долучено до касаційної скарги документів, що підтверджують його повноваження, як того вимагають положення  ст. 50 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування  судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права і переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у касаційній скарзі захисника належного обґрунтування                              й недотримання вимог ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню Судом питання про відкриття касаційного провадження. 
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 27 серпня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду  від 25 листопада 2020 року залишити без руху і надати йому строк для усунення недоліків упродовж семи днів із  дня отримання копії даної ухвали.
У разі неусунення вказаних недоліків в установлений строк скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                            ОСОБА_2                       ОСОБА_3