Справа № 936/966/20

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

05.02.2021                 м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши клопотання адвокатки Мишанич Л. О. про поновлення строку на апеляційне оскарження, 
в с т а н о в и в :
Постановою судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 03 грудня 2020
року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, не працюючий,

визнаний винним у вчиненні передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 185, ст. 124 КУпАП адміністративних правопорушень, і на підставі ч. 2 ст. 36 цього Кодексу на нього накладено адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.  
       
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн..

Згідно постанови, 09.11.2020 приблизно о 20 год 06 хв водій ОСОБА_1 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «Фольксваген Шаран» по вул. Карпатській у смт. Воловець, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався із керуванням та здійснив наїзд на електроопору, що спричинило пошкодження транспортного засобу. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в лікаря КНП «Воловецька ЦРЛ ВРР». Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги передбачені п. 2.9 а, п. 12.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, ОСОБА_1 , знаходячись на місці ДТП, яку він скоїв, вчинив злісну непокору законному розпорядженню працівників поліції під час виконання ними службових обов`язків, а саме ображав їх нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та чіплявся за форменний одяг, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП. 

Не погоджуючись з указаною постановою, адвокатка Мишанич Л. О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність постанови, порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасування постанови та винесення апеляційним судом нової, якою не накладати на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що 12.12.2020 ОСОБА_1 звернувся до неї за роз`ясненням подальших його дій щодо штрафів, однак у зв`язку з зайнятістю в інших судових засіданнях та слідчих діях під час досудового розслідування, а вона є єдиним адвокатом у Воловецькому районі по наданню безоплатної правової допомоги, а також враховуючи перебіг вихідних днів новорічних та різдвяних свят та локдаун через пандемію корона вірусу (з 08 по 21 січня 2021 року) нею було пропущено строк на апеляційне оскарження.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення не може бути задоволено з таких підстав.

Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

          Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений із поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Вищевказана норма - ч. 2 ст. 294 КУпАП, забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.

          Апеляційний суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, якщо його пропущено з поважних причин (хвороба,
відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

          Апеляційний суд виходить із того, що про поважність причин на поновлення строку
апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена 03.12.2020, що свідчить про те, що останнім днем строку на її апеляційне оскарження є 13.12.2020 включно.

З поданої апеляційної скарги вбачається, що її подано 26.01.2021, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції Воловецького районного суду (а. с. 51), тобто з пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду від 03.12.2020.

Клопотання адвокатки Мишанич Л. О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції є безпідставним з огляду на таке.
Так, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 брав участь у розгляді судом першої інстанції справи й був присутнім при оголошенні судового рішення, що свідчить про те, що про прийняте суддею рішення ОСОБА_1 стало відомо у день його прийняття.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Апеляційним судом не встановлено поважних причин, із яких ОСОБА_1 не звернувся за правовою допомогою раніше 12.12.2020, як про це зазначає адвокатка Мишанич Л. О., і з яких апеляційна скарга не подана в передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП строк (до 14.12.2020 включно). На наявність таких причин апелянтка, заявляючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, також не посилається.

При цьому, враховується і те, що в ОСОБА_1 з моменту винесення оскаржуваного рішення було достатньо часу на звернення за правовою допомогою та подання апеляційної скарги у встановлений законом строк.

Посилання адвокатки Мишанич Л. О. на зайнятість в інших судових засіданнях та слідчих діях під час досудового розслідування, і що вона є єдиним адвокатом у Воловецькому районі з надання безоплатної правової допомоги, а також вихідних днів новорічних та різдвяних свят та локдаун через пандемію корона вірусу (з 08 по 21 січня 2021 року, - не являються і не можуть бути визнані апеляційним судом поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.

На будь-які інші обставини (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо) у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження в апеляційній скарзі не вказується, що в свою чергу свідчить про те, що апелянткою не доведено поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.

З огляду на викладене, клопотання адвокатки Мишанич Л. О. про поновлення строку на апеляційне оскарження, на переконання апеляційного суду, не дає підстав для поновлення такого строку, у зв`язку із чим, апеляційну скаргу, подану зі значним пропуском строку на апеляційне оскарження, необхідно повернути апелянтці.

Приймаючи рішення про необхідність відмови адвокатці Мишанич Л. О. у поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд також бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати будь-які докази; те, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення й не надано таких доказів, які б підтверджували поважність причин його пропуску; що пропущений строк є значним; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті. 

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

               П О С Т А Н О В И В :

Подане адвокаткою Мишанич Л. О. в інтересах ОСОБА_1 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення залишити без задоволення та відмовити у поновленні пропущеного строку.

Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Мишанич Л. О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 03 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 та ст. 185 КУпАП, - повернути адвокатці Мишанич Л. О. з усіма доданими до неї матеріалами, як особі, що їх подала, а також надіслати їй та ОСОБА_1 копію даної постанови. 

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан