Справа № 453/343/20                                Головуючий у 1 інстанції: Курницька В.Я.  
Провадження № 22-ц/811/2951/20                  Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Категорія:39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        12 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді – Шандри М.М.
суддів: Савуляка Р.В., Приколоти Т.І.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 10 вересня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» - звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування поданого позову покликався на те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 21.01.2019, згідно якої отримав кредит у розмірі 75 000, 00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанку», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.
Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Однак, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку із чим станом на 20.12.2019 у відповідача виникла заборгованість у сумі 134 434, 71 грн, з яких: 75 110, 00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 75 110, 00 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 33 261, 81 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 19 185, 06 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; штраф 500,00 грн, штраф (фіксована складова); 6 337, 84 грн. - штраф (процентна складова).
Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк», просив позов задоволити.
Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 10 вересня 2020 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 у користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 75 795, 18 (сімдесят п`ять тисяч сімсот дев`яносто п`ять) грн 18 коп.
Вирішено питання судових витрат.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено. 
Рішення суду в частині відмовлених позовних вимог оскаржило Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі. Зазначає, що крім анкети-заяви, відповідачем також було підписано паспорт споживчого кредиту про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Просить рішення в частині відмови в стягненні заборгованості скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у цій частині позов задовольнити в повному обсязі. 
Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.
З матеріалів справи убачається, що  21.01.2019 сторони уклали кредитний договір у вигляді анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно з яким банк надав відповідачеві кредит у розмірі 75 000, 00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ними договір, що підтверджується підписом у заяві, що слід розцінювати як те, що вона ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанку» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.
Згідно з наданим банком розрахунком, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, станом на 20.12.2019 у відповідача виникла заборгованість у сумі 134 434, 71 грн, з яких: 75 110, 00 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 33 261, 81 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 19 185, 06 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; штраф 500,00 грн (фіксована складова); 6 337, 84 грн - штраф (процентна складова).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції  прийшов до висновку про те що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті. Відповідно до частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, до якої входять заборгованість за тілом кредиту, що становить 75 110, 00 грн, в т.ч. поточним кредитом 0,00 грн., та заборгованості за простроченим тілом кредиту - тією частиною тіла кредиту, строк сплати якого настав на дату подання позову до суду, що становить 75 110, 00 грн, оскільки зазначена сума коштів кредиту використана боржником, що стверджується розрахунком заборгованості за договором. Оскільки судом не встановлено належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме Умови та правила надання банківських послуг, витяг з яких доданий до позовної заяви, є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника, та брав на себе зобов`язання зі сплати пені, штрафів в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення із відповідача в користь позивача заборгованості за простроченими відсотками у сумі 33 261, 81 грн, за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦКУ (з розрахунку 84 проценти річних) в розмірі 18 499, 88 грн, а також штрафів у розмірі 6 877, 84 грн задоволенню не підлягають.
З висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками та штрафами, апеляційний суд не погоджується з таких підстав.
Згідно зі ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник обв`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що відповідач підписав анкету-заяву № б/н від 21.01.2019, згідно якої отримав кредит у розмірі 75 000, 00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
На підтвердження укладення кредитного договору та наявності у відповідача ОСОБА_1 заборгованості за вказаним договором, позивачем АТ КБ «ПриватБанк» було надано суду першої інстанції розрахунок заборгованості за кредитним договором, копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписану відповідачем 24.01.2019, копію паспорта споживчого кредит з використанням платіжної картки «Кредитка «Універсальна», 30 днів пільгового періоду.
Підписаний ОСОБА_1 паспорт споживчого кредиту з використанням кредитної картки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду, серед інших істотних умов кредитування містить умови щодо розміру процентної ставки в межах та поза межами пільгового періоду, а також за такою сторонами обумовлено розмір та порядок нарахування штрафів за прострочення сплати заборгованості за кредитним договором.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 не оспорював умови кредитування та отримання нею встановленого банком розміру кредитного ліміту.
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було.
З урахуванням наявності в матеріалах справи зазначеної вище довідки, підписаної позичальником, апеляційний суд доходить висновку про обізнаність відповідача з умовами кредитування.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
З матеріалів справи встановлено, що заява-анкета від 21.01.2019, підписана сторонами, не містить умови щодо розміру процентної ставки в межах та поза межами пільгового періоду, а також за такою сторонами не обумовлено розмір та порядок нарахування штрафів за прострочення сплати заборгованості за кредитним договором. 
Однак, у паспорті споживчого кредиту з використанням кредитної картки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду, з якою був ознайомлений ОСОБА_1 , про що свідчить проставлений ним підпис, зазначено розмір процентної ставки в межах та поза межами пільгового періоду, а також за такою сторонами обумовлено розмір та порядок нарахування штрафів за прострочення сплати заборгованості за кредитним договором(а.с.9-10).
За наведених обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками та штрафами за порушення зобов`язання слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за простроченими відсотками 33261,81 грн, а також штрафи: 500 грн штрафу (фіксована частина) та 5418,59 грн штрафу (процентна складова).
Доводи апеляційної скарги щодо стягнення процентів відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України у розмірі 19 185,00 грн необґрунтовані. Згідно розрахунку наданого позивачем нарахована заборгованість щодо процентів, обраховується за процентною ставкою 84%, яка передбачена Умовами і Правилами надання банківських послуг (п.2.1.1.2.12), які відповідачем не підписано. Тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення частково.
Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна вимога в цій частині підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача підлягають проценти річних з розрахунку їх розміру, законодавчо встановленого у ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме - 3% річних від простроченої суми, що складає 685,18 грн.
Пунктом другим частини першої ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками та штрафами слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з  ОСОБА_1  на користь банку заборгованість за простроченими відсотками 33261,81 грн, а також штрафи: 500 грн штрафу (фіксована частина) та 5418,59 грн штрафу (процентна складова).

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.
Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 10 вересня 2020 року в частині відмови у стягненні за простроченими відсотками та штрафами – скасувати.
Ухвалити нову постанову в цій частині.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»  заборгованість за простроченими відсотками 33261,81 грн, штраф - 500,00 грн (фіксована частина) та штраф 5418,59 грн (процентна складова). 
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 12.01.2021

Головуючий 

Судді