УХВАЛА

29 березня 2021 року 
Київ
справа №814/2836/15
адміністративне провадження №К/9901/6837/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Шарапи В.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року
у справі №814/2836/15
за позовом ОСОБА_1 
до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Миколаївській області, 
третя особа - ОСОБА_2 (правонаступниця ОСОБА_3 )
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Управління державної архітектурно - будівельної інспекції у Миколаївській області, в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність, що полягає у незвернені до суду з позовом про знесення самочинно реконструйованої частини житлового будинку за адресою:                  АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 ;
зобов`язати, на підставі ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», звернутись з позовом про знесення самочинно реконструйованої частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 .
Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 27 березня 2020 року касаційну скаргу                  ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2017 року. Справу направлено справу на новий розгляд до Миколаївського окружного адміністративного суду.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року позов задоволено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року скасовано в частині задоволення вимог про зобов`язання Управління державної архітектурно - будівельної інспекції у Миколаївській області, на підставі ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», звернутись з позовом про знесення самочинно реконструйованої частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову. В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року - залишено без змін.
26 лютого 2021 року позивачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року у справі №814/2836/15.
Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам ст. 330 КАС України колегія суддів приходить до висновку, що вказана скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.
Частиною 1 ст. 328 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України в касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Приписами п. п. 1-4 ч. 4 ст. 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 4 ст. 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на п. 2 ч. 4 ст. 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Посилання скаржника на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права (ч. 1 ст. 42 КАС України, пп. 15.5 п. 15 ч. 1 розд. VII Перехідних положень КАС України, ст. 296 КАС України) не є належним обґрунтуванням наявності підстав касаційного оскарження у відповідності до ч. 4 ст. 328 КАС України.
Частиною 2 ст. 351 КАС України передбачено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
Отже у касаційній скарзі не обґрунтовано наявність підстав касаційного оскарження, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 330 КАС України, до касаційної скарги додаються зокрема копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.
Всупереч наведеній вимозі до касаційної скарги не додано копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 330 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу, а саме така касаційна скарга залишається без руху.
Виходячи з наведеного, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення її недоліків особі, яка її подала, шляхом надання до суду обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України та копію касаційної скарги.
У випадку неусунення недоліків касаційної скарги, така буде повернута особі, яка її подала, відповідно до п.1 ч. 4 ст. 169 та    ч. 2 ст. 332 КАС України.
Керуючись ст.ст. 169, 328, 330, 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року у справі №814/2836/15 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Миколаївській області, третя особа - ОСОБА_2 (правонаступниця ОСОБА_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги, якого зазначені в мотивувальній частині ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                               І. В. Желєзний
Судді                                                                                                                                        Я. О. Берназюк
                                                                                                                                                            В. М. Шарапа