ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2021 року	Львів	Справа № 260/898/20 пров. № А/857/13895/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді :                                                  Кухтея Р.В.,
суддів :                                                                      Шинкар Т.І., Іщук Л.П. 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року (ухвалене головуючим-суддею Микуляком П.П. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Ужгороді) за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
в с т а н о в и в :
У квітні 2020 року Фізична особа-підприємець (далі - ФОП) ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області (далі - ГУ ДПС, відповідач) №0000413201 від 20.03.2020.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 позов було задоволено повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС подало апеляційну скаргу, в якій через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем було здійснено роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, за що відповідно до ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 (далі - Закон №481/95-ВР) передбачена відповідальність у вигляді штрафних (фінансових) санкцій. Строк дії ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами 18.02.2020 закінчився, а строк дії нових ліцензій не настав, тобто на момент перевірки у позивача відсутнє право на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами у зв`язку із закінченням строку дії ліцензій.
Позивач не скористалася правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.
Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як ФОП.
12.02.2019 позивачем було отримано ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольним напоями за реєстраційним номером 07020308201900420, з терміном дії з 18.02.2019 до 18.02.2020. Усі квартальні періоди дії ліцензії позивачем оплачено, про що свідчать відмітки на зворотному боці ліцензії.
У подальшому, 19.02.2020 позивачем було отримано ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольним напоями за реєстраційним номером 07020308202000488, з терміном дії з 19.02.2020 до 19.02.2021. 
03.03.2020 посадовими особами ГУ ДПС на підставі наказу №308 від 28.02.2020 та направлень на перевірку №536/37-0, №585/37-0 від 02.03.2020 було проведено фактичну перевірку ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , предметом якої були питання додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.
За результатами фактичної перевірки складено акт №000117 від 03.03.2020, відповідно до якого встановлено факт реалізації алкогольних напоїв на загальну суму 420 грн, а саме : фіскальний чек №213 від 19.02.2020, реалізований коньяк Закарпатський 0,05 л, 6 штук на суму 150 грн, фіскальний чек №214 від 18.02.2020, реалізовано пиво Грімберг 0,5 л на суму 70 грн, фіскальний чек №215 від 18.02.2020, реалізовано коньяк Закарпатський 0,05 л, 8 штук на суму 200 грн.
Перевіркою встановлено порушення вимог ст.15 Закону №481/95-ВР, яке полягало у здійсненні роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій.
На підставі висновків, викладених в акті перевірки ГУ ДПС 20.03.2020 було прийнято податкове повідомлення-рішення №0000413201, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 17000 грн.
Вважаючи вищевказане рішення протиправним, ФОП ОСОБА_1 звернулася в суд із даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем дотримано вимоги Закону №481/95-ВР в частині своєчасного отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами. При цьому, на час перевірки наявні у позивача ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами в установленому порядку призупинені чи анульовані не були.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 17 Закону №481/95-ВР передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
У разі порушення вимог ст.15 цього Закону, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн (абз.5 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР).
Згідно ч.4 ст.17 Закону №481/95-ВР, рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою статті 17 Закону, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.
Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону №481/95-ВР врегульований Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених цією нормою, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №790 від 02.09.2003 (далі - Порядок №790).
Порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій та прийняття рішення щодо їх застосування встановлюються зазначеними органами відповідно до їх компетенції.
Як вбачається з матеріалів справи, висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог ст.15 Закону №481/95-ВР, обґрунтовано відсутністю ліцензії при здійсненні роздрібної торгівлі алкогольними та тютюновими виробами.
Статтею 15 Закону №481/95-ВР передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій. Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами справляється щоквартально рівними частками і зараховується до місцевих бюджетів згідно з чинним законодавством. Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання. За порушення вимог Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством, а саме до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів. 
У даному випадку до позивача застосовано штрафні санкції за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензій відповідно до абз.5 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР в сумі 17000 грн.
Зважаючи на вимоги наведених вище положень, суб`єкт господарювання, маючи на меті здійснювати роздрібний продаж певних видів алкогольних та тютюнових виробів, зобов`язаний отримати відповідні ліцензії, які оформлені на бланках із наявними в таких відомостях, зокрема, строку її дії.
Вважаючи, що позивач 18.02.2020 не мала права реалізовувати алкогольні напої за недіючою ліцензією, відповідач застосував до неї штрафну (фінансову) санкцію оспорюваним рішенням.
Визначальним фактором для правильного вирішення даної справи є встановлення строку дії вказаної ліцензії, отриманою позивачем.
Згідно із наведеними вище положеннями Закону №481/95-ВР, ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями видається повноваженим органом строком дії - один рік. При цьому, у відповідності до Порядку, на бланку ліцензії, на лицьовому боці зазначається, серед іншого її термін дії.
Як зазначалось вище, 12.02.2019 контролюючим органом було видано позивачу ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями терміном дії з 18.02.2019 до 18.02.2020.
Отже, термін дії даної ліцензії був встановлений повноважним органом шляхом визначення конкретного календарного дня її початку та закінчення.
При цьому, дата закінчення поєднана з прийменником «до», у зв`язку з чим така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь.
Також, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що згідно Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», форму та зміст ліцензії визначає спеціально уповноважений орган з питань ліцензування. У ліцензії, що видається на паперовому носії, повинні бути зазначені такі дані: 1) найменування органу ліцензування, що прийняв рішення про видачу ліцензії, номер і дата прийняття такого рішення; 2) вид господарської діяльності; 3) дані про ліцензіата щодо: юридичної особи або її філій, інших відокремлених підрозділів - найменування, ідентифікаційний код; фізичної особи - підприємця - прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер платника податків ліцензіата - фізичної особи - підприємця (серія, номер та дата видачі її паспорта, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомила про це відповідний орган державної податкової служби та має відмітку у паспорті); 4) прізвище, ім`я, по батькові керівника органу ліцензування, який підписав рішення про видачу ліцензії. Ліцензія на паперовому носії має бути підписана керівником органу ліцензування, який підписав рішення про видачу ліцензії (або уповноваженою ним посадовою особою), і завірена гербовою печаткою цього органу ліцензування.
У сторін виникли розбіжності при з`ясуванні питання щодо строку дії ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.
Закон №481/95-ВР не визначає порядок обчислення строку (терміну) дії ліцензії.
Частиною шостою статті 7 КАС України передбачено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює відповідні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів загальних засад права (аналогія права).
Так, відповідно до ч.1, 2 ст.251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Відповідно до ст.252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Згідно ст.253 цього Кодексу, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За змістом ст.254 ЦК України, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції (ч.1 ст.255 ЦК України).
Терміни дії ліцензії був обмежений повноваженим органом з настанням календарного дня, зокрема, 18.02.2020, шляхом зазначення в них прийменника «до», який в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь.
Згідно ч.1 ст.3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972, строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.
За змістом статті 2 цієї Конвенції термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає.
Частиною другою статті 4 Конвенції передбачено, якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.
З урахуванням наведеного граматичного аналізу вжиття в ліцензії її кінцевої дати дії «до 18.02.2020» та положень Конвенції, доводи позивача про недопущення нею порушень вимог Закону №481/95-ВР під час здійснення роздрібного продажу підакцизного товару (алкоголю) в останній день чинності ліцензій 18.02.2020, є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.
За змістом ст.15 Закону №481/95-ВР, плата за ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними та тютюновими виробами визначена, як щорічна. Відповідач самостійно визначає дату початку та дату закінчення (закінчення строку (терміну) дії), ліцензій на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, а саме : реєстраційний номер 07020308201900420, - з 18.02.2019 до 18.02.2020, що відповідає положенням ст.14 цього Закону, оскільки нова ліцензія видається органом ліцензування не раніше ніж останній робочий день дії попередньо виданої ліцензії.
Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність порушень вимог Закону №481/95-ВР з боку позивача під час здійснення роздрібного продажу підакцизного товару в останній день чинності ліцензії 18.02.2020. На час перевірки наявна у позивача ліцензія на роздрібну торгівлю тютюновими виробами в установленому порядку призупинена чи анульована не була.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 по справі №821/573/16, від 25.04.2018 по справі №803/350/17.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Керуючись ст.ст. 12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року по справі №260/898/20 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	Т. І. Шинкар 	
 	 	Л. П. Іщук