КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                  
Справа №  761/38509/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/217/2021
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
20 січня 2021 року                                                                                                  м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                 
                                           головуючого     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,                                                                                                                                                                              
                                         при секретарі      Маштаковій Т.Ф.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: ОСОБА_3 , про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення моральної шкоди,
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 серпня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Юзькової О.Л.,-   
 
 встановив:
 
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.
З урахуванням уточнень, просив: визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб автомобіль марки: HONDA, модель: CIVIC; рік випуску: 2007, номер кузова: НОМЕР_1 ; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 транспортний засіб автомобіль марки: HONDA, модель: CIVIC; рік випуску: 2007, номер кузова: НОМЕР_1 шляхом вилучення та передачі у володіння ОСОБА_1 автомобіля, технічної документації та ключів від нього; стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 20 000 грн 00 коп. відшкодування моральної шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що автомобіль HONDA, модель: CIVIC; рік випуску: 2007, номер кузова: НОМЕР_1 придбано ОСОБА_1 , та 12 грудня 2007 року зареєстровано в УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
Позивач зазначає, що через неправомірні дії ТОВ «Вердикт Капітал», поза волею позивача, автомобіль вибув з його володіння.
Згідно інформації Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві, автомобіль HONDA, модель: CIVIC; рік випуску: 2007, номер кузова: НОМЕР_1 зареєстрований за новим власником ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 19 вересня 2019 року. 
 Оскільки право позивача було порушено та автомобіль вибув з його власності незаконно без відповідних правових підстав, просив задовольнити позов.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 серпня 2020 року позов задоволено частково.
Витребувано з володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 транспортний засіб автомобіль марки: HONDA, модель: CIVIC, рік випуску: 2007, номер кузова: НОМЕР_1 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 869 грн 04 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 , посилаючись на те, що суд не сприяв повному та об`єктивному розгляду справи, просить рішення суду змінити, вирішивши питання про відшкодування ОСОБА_2 , як добросовісному набувачеві, понесених ним витрат на придбання майна.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що апеляційна скарга необґрунтована та безпідставна.
У судовому засіданні представник ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримала.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.
Рішення суду оскаржується в частині невирішення питання про відшкодування добросовісному набувачеві, понесених ним витрат на придбання майна.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника скаржника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Задовольняючи позовні вимоги в частині витребування майна, суд першої інстанції виходив із того, що автомобіль вибув з володіння ОСОБА_1 не з його волі, у зв`язку з чим наступна передача цього майна відповідачу є незаконною, а тому відповідно до вимог діючого законодавства автомобіль підлягає витребуванню від ОСОБА_2 .
Стаття 387 ЦК України визначає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Згідно ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин, а майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України пов`язується з тим, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця стаття передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом ст. 388 ЦК України можливості витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені, зокрема, за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передання майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача. Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, потрібно встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України, зокрема, чи вибуло це майно з володіння власника з його волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 661 ЦК України  у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.
У разі якщо позов власника про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до ст. 661 ЦК України звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу.
Враховуючи вищенаведені норми закону, скаржник, як добросовісний набувач, має право на відшкодування понесених ним витрат, шляхом звернення з відповідним позовом до продавця.
Цивільним кодексом України визначений правовий механізм захисту порушених прав добросовісного набувача.
Під час розгляду справи відповідачем не було заявлено вимог про відшкодування збитків.  
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції повинен був вирішити питання про відшкодування добросовісному набувачеві понесених ним витрат, колегія суддів відхиляє, оскільки в межах пред`явленого позову суд не вирішує такі питання.
Посилання в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 61-4573св19, колегія суддів не приймає, оскільки у зазначеній постанові суду предметом спору було визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та застосування наслідків недійсності правочину, що є іншим за своєю правовою природою.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 25 серпня 2020 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-                
 
   постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови виготовлено 25 січня 2021 року. 

 
Головуючий                                                                                         Є.В. Болотов 

 
Судді:                                                                                                   О.Ф. Лапчевська

 
                                                                                                              С.Г. Музичко