ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
31 березня 2021 року           справа №360/3732/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача: Казначеєва Е.Г., суддів: Геращенка І.В., Міронової Г. М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на додаткове рішення  Луганського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 р. у справі  № 360/3732/20 (головуючий І інстанції Н.М. Басова) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Соколівські надра” до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

                                                             ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра» (далі - позивач, ТОВ «Соколівські надра») звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Луганській області (далі – відповідач, ГУ ДПС), в якому просило: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Луганській області від 24.09.2020  № 0018395204 щодо зобов`язання сплатити штраф у сумі 589,00 грн та № 0018365204 щодо зобов`язання сплатити штраф у сумі 528,37 грн.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року задоволено позовні вимоги, а саме суд: визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Луганській області  від 24.09.2020 відносно Товариства з обмеженою відповідальністю “Соколівські надра” № 0018395204, яким визначено збільшення грошового зобов`язання з ПДВ на суму   штрафних санкцій у розмірі 589 (п`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 60 коп та № 0018365204, яким визначено збільшення грошового зобов`язання з ПДВ на суму   штрафних санкцій у розмірі 528 (п`ятсот двадцять вісім) гривень 37 коп.; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Луганській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Соколівські надра” судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 гривні 00 коп. 
Додатковим рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року задоволено частково заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Соколівські надра” про розподіл судових витрат на правничу допомогу, а саме суд: стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Луганській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Соколівські надра” судові витрати по сплаті за правничу допомогу у розмірі 4778 гривень 80 коп.
Відповідач, не погодившись з таким додатковим рішенням, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позову повністю.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції задовольнив вимогу щодо стягнення витрат пов`язаних з аналізом фінансово-господарської діяльності позивача,яка пов`язана з обставинами викладеними податковим органом в акті камеральної перевірки від 03.09.0202 з отриманням необхідних копій документів або без них на суму 1500 грн, усних консультацій щодо судового оскарження отриманих податкових повідомлень-рішень на суму 219,70 грн. Апелянт не згоден з позицією суду щодо вартості, змісту послуги та аналізу вивчення фінансово-господарської діяльності підприємства, у зв`язку з тим, що в акті камеральної перевірки вказані порушення які встановлюються лише за допомогою кількох документів, а саме податкових декларацій, податкових накладних та платіжних доручень, що вимагає невелику кількість часу. Також, безпідставно внесено усні консультації, оскільки складався адміністративний позов де детально описано правова позиція щодо оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
17.12.2020 до суду надійшла заява ТОВ “Соколівські надра”  в порядку частини сьомої статті 139 КАС України разом з доказами оплати правничої допомоги.
Представником відповідача було подано до суду клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якому виклав позицію щодо безпідставності внесення  до розрахунку наданих послуг адвокатом - консультацій  щодо акту камеральної перевірки, його оскарження та складання з цього приводу заперечень до ГУ ДПС у Луганській області, оскільки предметом оскарження по даній справі є податкові повідомлення-рішення, а не акт перевірки (а.с.118-119).
Як свідчать матеріали справи, адвокат Цимбалюк Олег Васильович, що діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №2970 від 30.07.2008, та ТОВ “Соколівські надра” в особі директора Філяшкіна Костянтина Олександровича, який діє на підставі статуту, уклали договір №14/10 про надання професійної правничої допомоги (правової послуги)  від 14.10.2020 та оформили ордер серії ДН №115452 від 14.10.2020  (а.с.109,110-115,116,117).
Згідно розділу 4 вказаного договору базою ціноутворення вартості професійної правничої  сторони Договору визначили взяти за основу наступне:година роботи адвоката становить 10 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати – 219,70 грн/година; складання 1 сторінки позову або іншого процесуального документу (розмір шрифту 12) - 200 грн; складання 1 сторінки іншого документу або запиту/листа  тощо (розмір шрифту 12) – 150 грн;аналіз фінансово-господарської  діяльності Підприємства, яка пов`язана з обставинами викладеними  податковим органом в акті камеральної перевірки від 03.00.2020 з отриманням необхідних копій документів або без  них -1500,00 грн; представництво та захист інтересів у Луганському окружному адміністративному суді – 1500,00 грн;   при необхідності застосування фіксованої  ціни за правову послугу, яка не вказана у договорі, але пов`язана з виконання його умов сторони використовують ціни зазначені у Рекомендації щодо застосовування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, затверджене рішенням Ради адвокатів  Харківської області №17 від 21.03.2018.
Загальна орієнтовна вартість правничої допомоги становить 6000 грн (з врахуванням розміру єдиного податку та ЄСВ).
Остаточна вартість правничої допомоги (правової послуги) встановлюється підписаними сторонами договору актами виконаних робіт (наданих послуг) та/або платіжними документами, які підтверджують перерахування клієнтом на рахунок та отримання адвокатом гонорару за правничу допомогу.
Остаточний розрахунок  між сторонами здійснюється не пізніше 10 днів після отримання клієнтом судового рішення першої інстанції.
Згідно калькуляції професійної правничої допомоги адвокатом надано:  1)усні консультації клієнта: 07.09.2020 – щодо отриманого акту перевірки, попередні шляхи та підстави його оскарження) – 1 год 30 хвил; 14.09.2020 – щодо правових позицій для заперечення на акт перевірки - 1 год 30 хвил; 30.09.2020 – щодо судового оскарження отриманих повідомлень -рішень – 1 год. Загалом на усні консультації витрачено 4 години, загальна вартість – 878,80 грн.; 2)аналіз фінансово-господарської  діяльності Підприємства, яка пов`язана з обставинами викладеними  податковим органом в акті камеральної перевірки від 03.00.2020 з отриманням необхідних копій документів або без  них -1500,00 грн.; 3)складання заперечень до акту камеральної перевірки від 03.09.2020 – 5 сторінок – вартість  - 750 грн.; 4)складання адміністративного позову – 7 сторінок - вартість  -1400 грн.; 5)представництво та захист інтересів у судових засіданнях першої інстанції – 1000 грн.; 6)аналіз  та вивчення позиції відповідача на позовну заяву, підготовка правової позиції позивача – 3 год – 659,10 грн. 
Загальна сума витрат становить 6187,90 грн.
Згідно Акту №1 від 03.11.2020  до вказаного договору №14/10 від 14.10.2020  адвокат та директор ТОВ “Соколівські надра” підписали акт №1 наданих послуг з професійної правничої допомоги  на загальну вартість послуг 6187,90 грн (з врахуванням податків та обов`язкових платежів). Претензій щодо якості та обсягу наданих правових послуг клієнт та адвокат один до одного не мають (а.с.163-164). 
Відповідно до платіжного доручення №1018  від 13.11.2020 ТОВ “Соколівські надра”  сплатило адвокату Цимбалюку О.В.  оплату за правову допомогу згідно акту №1 від 03.11.2020 до договору  №14/10 від 14.10.2020  в розмірі 6187,90 грн (а.с.165).
Складання всіх перелічених вище процесуальних документів підтверджується відповідними письмовими заявами.
Участь адвоката у судових засіданнях підтверджується протоколами судового засідання від 08.12.2020, 16.12.2020 (а.с.120,126,156).
Задовольняючи частково заяву позивача про розподіл судових витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що предметом оскарження по справі є податкові-повідомлення рішення і позивачем не заявлялись вимоги  щодо оскарження дій відповідача під час проведення камеральної перевірки, тому є всі правові підстави для зменшення заявлених до відшкодування судових витрат на правничу допомогу на 1409,10 грн, що складається з:  3 годин консультацій   щодо отриманого акту перевірки, попередні шляхи та підстави його оскарження; щодо правових позицій для заперечення на акт перевірки - 659,10 грн та  складання заперечень до акту камеральної перевірки від 03.09.2020 – 5 сторінок –  750 грн. Таким чином відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають витрати по сплаті судових витрат на правничу допомогу у розмірі 4778,80 грн. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 та 3 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Загальний порядок розподілу судових витрат урегульовано статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Частина 1 статті 139 КАС України встановлює, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України, яка не обмежує розмір таких витрат.
Стаття 134 КАС України визначає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Положення частин 1 та 2 статті 134 КАС України, кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Згідно положень статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. 
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
На підтвердження складу та розміру витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При цьому, зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (постанова Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Так, суд вирішуючи питання про розподіл судових витрат, має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
 У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10    % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №    34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).
У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Проаналізувавши зроблений позивачем розрахунок, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, суд першої інстанції дійшов висновку, що витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача у сумі 4778,80 грн. 
Як зазначалось, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто законодавець визначив, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та при наявності зазначеного положення суд розглядає питання співмірності витрат.
Аналогічний правовий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі № 9901/350/18 (Провадження № 11-1465заі18). 
Відповідачем до суду першої інстанції подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, належним чином не обґрунтовано, а також не вчинено дій по доведенню не співмірності витрат, заявлених позивачем до відшкодування витрат на правничу допомогу. 
Крім того, законодавство вимагає документального підтвердження та доведення витрат, при цьому не встановлює вичерпного чи обов`язкового переліку документів які необхідні надати, вказаний доказ не обов`язковим для підтвердження понесених судових витрат.
Щодо посилання апелянта на безпідставно внесені до витрат на правничу допомогу усні консультації, оскільки адвокатом було складено адміністративний позов де детально описано правова позиція щодо оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд зазначає, що усна консультація є окремою дією та передує складанню відповідного позову, при цьому, включає не лише пояснення та обґрунтування правової позиції щодо оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. 
Стосовно посилання апелянта, як обґрунтування не співмірності витрат, на те, що аналіз вивчення фінансово-господарської діяльності підприємства вимагає лише здійснення дослідження кількох документів, а саме податкових декларацій, податкових накладних та платіжних доручень, що потребує невелику кількість часу, суд зазначає, що відповідачем не враховано, що як було встановлено судом в ході розгляду справи, для аналізу фінансово-господарської  діяльності позивача, яка пов`язана з обставинами викладеними  податковим органом в акті камеральної перевірки, необхідно було досліджувати також виписки транзакцій електронного рахунку платника ПДВ, Інтегрованої картки платника податків, та здійснити аналіз та співставлення всіх показників.
Отже, податковий орган не довів неспівмірність витрат заявлених до відшкодування, визначених судом першої інстанції, не надав будь-яких доказів того, що ціни на послуги адвоката є явно завищеними на ринку юридичних послуг.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами витрат на правничу допомогу у сумі 4778,80 грн. 
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Керуючись ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на додаткове рішення  Луганського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 р. у справі  № 360/3732/20 - залишити без задоволення.
Додаткове рішення  Луганського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 р. у справі  № 360/3732/20 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Повне судове рішення складено та підписано 31 березня 2021 року

Суддя-доповідач                                                                               Е.Г. Казначеєв

Судді:                                                                                                 І.В. Геращенко

                                                                                                          Г.М. Міронова