УХВАЛА

17 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 280/6082/19
адміністративне провадження № К/9901/8154/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу  Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.02.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13.10.2020 у справі №280/6082/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскет Шиппінг" до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:
09.03.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.02.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13.10.2020 у справі №280/6082/19 (згідно з трек-номером поштового відправлення скаргу надіслано 04.03.2021).
Скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивоване тим, що подану в межах строку на касаційне оскарження касаційну скаргу на судові рішення у справі №280/6082/19 повернуто ухвалою Верховного Суду від 04.12.2020 у зв`язку з невикладенням у ній підстав касаційного оскарження. Повторно подану касаційну скаргу повернуто ухвалою Верховного Суду від 28.01.2021 з тих же підстав.

Втретє касаційна скарга подана без надмірного зволікання, отже клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає поверненню, виходячи з такого.
Відповідно до частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Судом встановлено, що предметом оскарження в даній справі є прийняте за наслідкам податкової перевірки податкове повідомлення-рішення від 06.09.2019 № 0000390513 про збільшення позивачу грошових зобов`язань за платежем «Податок на додану вартість» на загальну суму 250032,00 грн.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновками якого погодилася колегія суддів суду апеляційної інстанції, виходив з того, що на дату здійснення та відображення у бухгалтерському та податковому обліку господарських операцій безпосередній контрагент позивача був зареєстрований уповноваженими органами як суб`єкт господарювання, взятий податковими органами на облік як платник податків, в тому числі ПДВ, а також в ЄДР відсутні записи про відсутність підприємства за місцем реєстрації. Доводи податкового органу про нереальність господарських взаємовідносин позивача з вищевказаним контрагентом не відповідають фактичним обставинам та спростовуються наданими до матеріалів справи документами. Відповідачем не надано будь-яких доказів, які б вказували на невідповідність правочину позивача та його контрагента нормам цивільного законодавства.
Касаційна скарга податкового органу складається з опису вчинених, за висновками акта перевірки, порушень позивачем податкового законодавства та опису фактичних обставин справи, цитувань положень Податкового кодексу України та не містить обґрунтувань у чому полягало порушення судами попередніх інстанцій порушення норм матеріального чи процесуального права.
Повертаючи касаційну скаргу ухвалою від 28.01.2021 Верховним Судом було зазначено, що приведена скаржником практика Верховного Суду не свідчить про застосування судами норм права без урахування висновків, викладених у зазначених скаржником постановах, оскільки саме досліджуючи реальність господарських операцій шляхом надання правової оцінки наявним первинним документам у сукупності із встановленими обставинами справи, суди дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позову. Наведене ж скаржником обґрунтування подібності правовідносин є незмістовним, оскільки різниця у встановлених обставинах у сукупності з наданими сторонами доказами об`єктивно впливає на умови застосування правових норм.
При повторному зверненні з касаційною скарго податковим органом не враховано вищенаведену ухвалу Верховного Суду. Правова позиція Верховного Суду, яка висловлена в постановах, на які в касаційній скарзі посилається відповідач, ґрунтується на фактичних обставинах кожної справи та наявних в матеріалах справи доказах. Отже доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті рішень судами попередніх інстанцій не було враховано висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
Керуючись пунктом 4 частини п`ятої  статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.02.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13.10.2020 у справі №280/6082/19 повернути скаржнику.
Надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги учасникам справи, а касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами - скаржнику.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя	І.А. Васильєва