Справа № 363/2739/20-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3288/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Литвинова І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
16 лютого 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
 
судді-доповідача                              Крижанівської Г.В., 
суддів                                                Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,
при секретарі                                    Кибукевич О.Є.,                      
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2020 року про закриття провадження у цивільній справі № 363/2739/20-ц за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про стягнення компенсації трьох відсотків річних, постановлену у складі судді Литвинової І.В., -
 
                                                  ВСТАНОВИВ:
 
17 липня 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до Державної казначейської служби України про стягнення компенсації трьох відсотків річних. Просив стягнути з Державного бюджету України на його користь компенсацію трьох процентів річних у сумі 1477,03 грн. шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку. 
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20 липня 2020 року цивільну справу за вказаним позовом ОСОБА_1 передано до Печерського районного суду м. Києва на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 вересня 2020 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного провадження без виклику сторін у судове засідання.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2020 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про стягнення компенсації трьох відсотків річних.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі з тих підстав, що спір, який виник між сторонами, є публічно-правовим. Звертає увагу на те, що до звернення до Вишгородського районного суду Київської області він звертався з аналогічним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва, і ухвалою даного суду йому було відмовлено у відкритті адміністративного провадження за його позовом. При цьому, суд роз`яснив, що зазначений спір відноситься до юрисдикції місцевих загальних судів в порядку цивільного судочинства. 
В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Закриваючи провадження у справі, за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про стягнення компенсації трьох відсотків річних, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд даної справи належить до компетенції адміністративного суду.
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. 
Разом з тим, саме по собі зазначення відповідачем Державної казначейської служби України не відносить спір до публічно-правового. 
До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
В позовній заяві ОСОБА_1 просив стягнути з Державного бюджету України на його користь компенсацію трьох процентів річних у сумі 1 477,03 грн. шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку.
Вимог про визнання неправомірними рішень, дій чи бездіяльності Державної казначейської служби України, прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, позивач не заявляв.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, до звернення до Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 звертався з таким самим позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 лютого 2020 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 , роз`яснено позивачеві, що розгляд справи віднесено до юрисдикції місцевих загальних судів в порядку цивільного судочинства (а.с. 94-95).
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку  про те, що даний спір є публічно-правовим та безпідставно закрив провадження у справі.
Враховуючи викладене, ухвала Печерського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2020 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Керуючись ст. 268, 367, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2020 року скасувати, а справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про стягнення компенсації трьох відсотків річних  направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Повне судове рішення складено 16 лютого 2021 року
Суддя-доповідач
Судді