УХВАЛА

19 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 818/1383/18
адміністративне провадження № К/9901/68083/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Мороз Л.Л.,
суддів: Кравчука В.М.,  Бучик А.Ю., 
розглянувши у порядку попереднього розгляду    у касаційній інстанції адміністративну справу № 818/1383/18
за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство Агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України" до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року, прийнятого у складі судді Спаскіна О.А., та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - П`янової Я.В., суддів: Чалого І.С., Зеленського В.В.,
в с т а н о в и в :
У квітні 2018 року Державне підприємство "Дослідне господарство Агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" (далі - позивач ДП «ДГ АФ «Надія») звернулося до Сумського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру в Сумській області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Сумській області), в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просило визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 09 серпня 2017 року № 432      "Про внесення змін до наказу "Про визначення переліку земельних ділянок" від 09 квітня 2014 року № 23" з додатком в частині включення до переліку земельних ділянок, права на які виставляються на земельні торги, земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 3228 га, розташованих на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області, які перебувають у постійному користуванні ДП «ДГ АФ «Надія» та щодо яких позивачем були подані клопотання про надання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року, адміністративний позов ДП «ДГ АФ «Надія» до ГУ Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 09 серпня 2017 року за № 432 "Про внесення змін до наказу "Про визначення переліку земельних ділянок" від 09 квітня 2014 року № 23" в частині включення до переліку земельних ділянок, права на які буде виставлено на земельні торги, земельних ділянок, зазначених в додатку до наказу від 09 серпня 2017 року № 432 у пункті 1-57      Переліку      земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права на які можуть бути продані на земельних торгах, загальною орієнтовною площею 3228 га, які розташовані на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області.      
Як встановлено, у постійному користуванні ДП «Надія» знаходяться землі загальною площею 3944,2297 га, з них на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області ріллі 3228 га.
Судом в межах справи № 818/1066/17 встановлено, що 02 лютого 2017 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування для дослідних і навчальних цілей за рахунок земель сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 3575,75 га на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області. За результатами розгляду вказаного клопотання ГУ Держгеокадастру у Сумській області на адресу підприємства направило лист від 05 квітня 2017 року № 8-18-0.332-4810/2/17, яким відмовлено в задоволенні даного клопотання. Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2017 року по справі № 818/1066/17, залишено в силі апеляційною інстанцією, зазначену відмову було скасовано та зобов`язано повторно розглянути заяву про надання дозволу. На виконання судового рішення відповідачем було розглянуто заяву та відмовлено з тих підстав, що на час повторного розгляду клопотання, наказом ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 09 серпня 2017 року за № 432 «Про внесення змін до наказу «Про визначення переліку земельних ділянок» від 09 квітня 2014 року № 23», до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права на які можуть бути продані на земельних торгах були включені землі, відносно яких подано клопотання за рахунок яких планується відведення земельних ділянок орієнтовною площею 3228 га на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області.
Дані земельні ділянки включені до Переліку земельних ділянок, сільськогосподарського призначення державної власності для продажу права на них на земельних торгах в додатку з Переліком земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права на які можуть бути продані на земельних торгах під номером 1-57 додатку до наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 09 серпня 2017 року № 432.
Вважаючи вказаний наказ протиправним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції врахував встановлені судовими рішеннями у справі № 818/1066/17 обставини та виходив з того, що позивач правомірно користувався земельними ділянками з часу створення дослідної станції, звітуючи про таке користування до відповідних державних органів та сплачуючи до бюджету земельний податок. Земельні ділянки, окрім іншого, обліковувалися за позивачем відповідно до статистичної звітності щодо кількісного обліку земель за формою № 2-зем, № 6-зем.
Позивач дотримався всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу щодо оформлення в установленому порядку права постійного користування, яке виникло у відповідності до діючого законодавства з 1991 року, тому він може вважатись таким, що набув права "правомірного очікування", яке підлягає судовому захисту.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що всупереч законодавчим вимогам, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятого ним рішення.
Суд апеляційної інстанції погодився із такими висновками суду першої інстанції.
У касаційній скарзі відповідач заявив вимогу про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та прийняття нового рішення про відмову у позові.
В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Відповідач подав клопотання про закриття провадження у справі.
Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги.
Ухвалюючи рішення у справі, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.
З висновками судів не можливо погодитись з огляду на таке.  
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Колегія суддів зазначає, що згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь органу державної влади чи органу місцевого самоврядування або їхніх службових чи посадових осіб є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі зазначених суб`єктів не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели дії органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових чи службових осіб.
Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.
Суд зауважує, що вимога позивача про скасування рішення відповідача обумовлена необхідністю захисту майнових прав, а саме: права користування земельною ділянкою. Спір у цій справі зводиться до вирішення питання про визначення особи, якій належить право постійного користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства, про що видано Державний акт про право постійного користування земельною ділянкою на ім`я фізичної особи як засновника фермерського господарства та оскаржене вішення відповідача про включення цієї земельної ділянки до переліку земельних ділянок, права на які виставляються на земельні торги.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:   справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;
Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про приватноправовий характер даного спору, тому він має розглядатись за правилами господарського судочинства.
Вказана правова позиція була викладена в постанові Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 0240/2808/18-а.
За правилами абзацу першого частини першої статті 354 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 та частини першої статті 354 КАС ухвалені у цій справі в порядку адміністративного судочинства судові рішення підлягають скасуванню, а провадження в адміністративній справі - закриттю.
Керуючись статтями 343, 349, 354, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області задовольнити частково.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року у справі № 818/1383/18 - скасувати, провадження у справі - закрити.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	Л.Л. Мороз В.М. Кравчук   А.Ю. Бучик