РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року
м. Рівне

Справа № 569/3350/19
Провадження № 22-ц/4815/43/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючий суддя: Гордійчук С.О.
судді: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.
секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач: Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради,
третя особа, як не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватне акціонерне товариство "Рівнебуд"

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 вересня 2020 року, ухваленого в складі судді Кучиної Н.Г., дата складання повного тексту рішення не вказана, у справі №569/3350/19,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватне акціонерне товариство "Рівнебуд" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
На обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона була зареєстрована і проживає в гуртожитку (кім. АДРЕСА_1 . Зокрема, спочатку у відповідному гуртожитку вона мешкала на тимчасовій основі з 1989 р., а 04.05.2007 р. її місце проживання у вказаній кімнаті було зареєстроване вже на постійній основі. 
Звернувшись 02.03.2018 р. до Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради по довідку щодо наявності реєстрації її проживання в такому гуртожитку вона дізналась, що ще в лютому 2018 р. за заявою власника знято реєстрацію місця її проживання у кім. АДРЕСА_1 .
Вважає, що Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради діяло протиправно та мало відмовити ПрАТ «Рівнебуд» в задоволенні клопотання щодо зняття її з реєстраційного обліку, оскільки власник гуртожитку не надав належних документів . 
Позивач також зазначила, що укладений 01.01.2017 договір №21 між нею та ТзОВ "Фірма Аронж" не є договором найму, а договором щодо надання комунальних послуг. Тому припинення дії такого договору не є підставою для зняття з реєстрації місця проживання. 
Наголосила, що у відповідності до вимог ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації може бути здійснене на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, однак всупереч таким вимогам, такого рішення надано не було. 
Просила суд позов задовольнити повністю.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 вересня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватне акціонерне товариство "Рівнебуд" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
В поданій на рішення апеляційній скарзі позивач, посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.
Вказує, що суд не дав оцінки тому, що вона проживала у гуртожитку тривалий час - тридцять два роки та була поселена у гуртожиток з підстав перебування із власником у трудових відносинах. Судом проігноровано положення ст.47 Конституції України, а тому суд дійшов неправильного висновку, що відповідач не наділений повноваженнями втручатись у договірні відносини проживання, аналізувати та надавати їм правову оцінку, а його дії є формальними.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно з частинами 1, 3  статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України   судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону судове рішення відповідає.
Встановлено, що будівля гуртожитку по АДРЕСА_2 є власністю ПрАТ "Рівнебуд" з 1993 року та перебуває на утриманні і обслуговуванні ТзОВ "Фірма Аронж".
Позивач ОСОБА_1 була зареєстрована у вищевказаному гуртожитку з 1987 року.
На підставі Договору № 99 користування майном на праві господарського відання від 01.01.2015 року ПАТ «Рівнебуд» передало ТОВ «Фірма «Аронж» у господарське відання приміщення гуртожитку по АДРЕСА_2 в тому числі шляхом поселення фізичних осіб за укладеними договорами найму.
01 січня 2017 року між ТзОВ "Фірма Аронж" (наймодавець) та ОСОБА_1 (наймач) укладено договір № 21 найму житлового приміщення у гуртожитку, згідно умов якого наймодавець передає, а наймач приймає у тимчасове користування житлове приміщення кім. АДРЕСА_1 . 
21.02.2018 за вх. №1151/01-17 до Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради надійшло клопотання ПАТ "Рівнебуд" про зняття з реєстраційного обліку п`ятьох громадян, зокрема, ОСОБА_1 , які були зареєстровані в гуртожитку по АДРЕСА_2 тимчасово, на період дії договору на проживання.
До вказаного клопотання ПрАТ "Рівнебуд" надано договір найму житлового приміщення у гуртожитку №21 від 01.01.2017 (далі - Договір №21), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Аронж" та ОСОБА_1 .
Відносини, що виникають у сфері реєстрації місця проживання особи та зняття її з місця проживання регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Правилами реєстрації місця проживання, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. №207.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, інших документів, які свідчать про припинення: підстав на право користування житловим приміщенням.
Згідно з пунктом 26 Правил реєстрації місця проживання зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).
Зняття з реєстрації місця проживання на підставах, визначених в абзацах восьмому та дев`ятому цього пункту, здійснюється за заявою власника/наймача житла або їх представників.
Відповідно до положень цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Достовірними та достатніми є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи і  які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Убачається, що позивач проживала у спірному житлі на підставі договору найму від 01 січня 2017 року. 
Відповідно до п. 1.3 Договору №21 термін найму встановлювався до 31.03.2017.
У пункті 1.4 Договору №21 сторонами передбачено, що після закінчення терміну найму, Наймач протягом 3-х днів зобов`язаний звільнити приміщення, крім випадку укладення нового договору найму на те приміщення.
Договір між сторонами не продовжувався та не переукладався.
Отже, між ОСОБА_1 та власником приміщення договірні правовідносини припинилися.
Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що реєстрація місця проживання нерозривно пов`язана з правом проживання та користування житлом.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних та достатніх доказів того, що здійснюючи зняття з реєстрації місця проживання Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради діяло протиправно, не у спосіб, що передбачений Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Правилами реєстрації місця проживання.
Доводи апеляційної скарги проте, що позивач поселилась у гуртожиток у зв`язку із перебуванням у трудових відносинах із власником гуртожитку та була там зареєстрована, апеляційним судом відхиляються, оскільки рішенням Рівненського міського суду від 15 жовтня 2019 року встановлено, що позивач у трудових відносинах із власником житла не перебувала, ордер на вселення не видавався, у зв`язку з чим ОСОБА_1 відмовлено у вселенні до кімнати АДРЕСА_1 . Рішення суду набрало законної сили та є чинним, а тому відповідно до положень ч.5 ст.82 ЦПК України встановленні обставини не підлягають доказуванню.
Крім того, убачається, вбачається, що будівля зазначеного гуртожитку реконструйована під житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями, кімната в гуртожитку під  № 410  відсутня. 
Інші докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.    
  Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.
Керуючись ст.ст.367,375,381-384,389-391 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 21 січня 2021 року.

Головуючий:

Судді :