УХВАЛА

23 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 320/5636/18
адміністративне провадження № К/9901/4647/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Голови Державної міграційної служби України Соколюка Максима Юрійовича, Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
В С Т А Н О В И В:
10 лютого 2021 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження.
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2021 року  касаційну скаргу залишено без руху, а заявнику надано строк для усунення її недоліків. Зокрема, ОСОБА_1 необхідно було зазначити дату отримання оскаржуваного судового рішення, подати заяву про поновлення процесуального строку, із зазначенням поважних і об`єктивних причин його пропуску та надати докази, що їх підтверджують.
На виконання ухвали Верховного Суду ОСОБА_1 надіслала заяву, в якій просила поновити пропущений процесуальний строк, з тих підстав, що оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції від 23 грудня 2020 року, отримано нею 12  січня 2021 року, що підтверджується конвертом та відомостями з ідентифікатора міжнародного поштового відправлення ПАТ "Укрпошта".
Відповідно до частин першої, другої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Відповідно до частини четвертої статті 332 КАС України розгляд заяви особи про поновлення строку на касаційне оскарження здійснюється колегією суддів суду касаційної інстанції, склад якої визначений у порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.
Перевіривши зазначені представником заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження та докази, додані на їх підтвердження, колегія суддів дійшла висновку, що строк на касаційне оскарження підлягає поновленню відповідно до частини другої статті 329 КАС України.
Аналізуючи доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України (далі - ДМС України), Голови Державної міграційної служби України Соколюка Максима Юрійовича (далі - Голова ДМС України Соколюк М.Ю.), Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області (далі - ГУ ДМС України в Донецькій області), в якому просила: скасувати наказ Голови ДМС України Соколюка М.Ю від 13 квітня 2018   року №80-кт "Про звільнення ОСОБА_1 "; поновити її на посаді заступника начальника Бахмутського міського відділу ГУ ДМС в Донецькій області та стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з дати звільнення.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 серпня 2020 року позов задоволено. Скасовано наказ Голови ДМС України Соколюк М.Ю від 13 квітня 2018 року №80-кт "Про звільнення ОСОБА_1 " та поновлено позивача на посаді заступника начальника Бахмутського міського відділу ГУ ДМС в Донецькій області. Стягнуто з ГУ ДМС України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 506896,40 грн  середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року скасовано рішення суду першої інстанції та  відмовлено в позові.
Предметом спору цій справі є правомірність звільнення особи за пунктом 1 частини першої статті 36 Кодексу Законів про працю України та частини другої статті 86 Закону України "Про державну службу".
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права, просить переглянути і скасувати рішення суду апеляційної інстанції та направити справу на новий апеляційний розгляд.
За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Верховним Судом встановлено, що перевіряючи рішення суду першої інстанції та скасовуючи його, суд апеляційної інстанції, з урахуванням установлених у цій справі обставин, виходив з того, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу стала особиста, власноруч написана, письмова заява позивача, датована 12 квітня 2018 року, що містила прохання звільнити її із займаної посади за угодою сторін з 13 квітня 2018 року. Водночас, суд апеляційної інстанції послався на висновки Верховного Суду у справах №   814/2853/16 та 452/1839/16, де суд касаційної інстанції, зокрема, зазначив, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише за взаємною згодою про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (стаття 38 КЗпП України). Тому, за такого правового регулювання, основними умовами угоди про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України щодо яких сторони трудового договору повинні дійти згоди, є підстава припинення угоди сторін та строк, з якого договір припиняється.
Водночас, суд апеляційної інстанції перевірив та відхилив через безпідставність доводи позивача про те, що її звільнено у період тимчасової непрацездатності, оскільки у цьому випадку мало місце звільнення за угодою сторін, а тому таке звільнення є цілком правомірним, що відповідає висновкам Верховного Суду у справах №№ 401/30/17-ц, №813/740/17.
Враховуючи те, що у касаційній скарзі відсутні аргументи, що спростовують висновки суду апеляційної інстанції, який застосував висновки Верховного Суду, висловлені у інших справах, за встановлених фактичних обставин у цій справі, а доводи представника ОСОБА_1 не дають підстав для висновку про необхідність відступлення від такого висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, оскільки зводяться до переоцінки доказів у справі, зокрема, щодо недослідження судом апеляційної інстанції питання щодо причин написання нею заяви про звільнення, у  відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, 328, пунктом 6 частини першої 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1. Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на касаційне оскарження постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року.
2. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Голови Державної міграційної служби України Соколюка Максима Юрійовича, Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.
3. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                           С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                              О.В.   Кашпур
                                                                                                              О.Р. Радишевська