ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

21 січня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №584/184/19 
Номер провадження 22-ц/816/112/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Левченко Т. А. 
з участю секретаря судового засідання -Чуприни В.І.,

сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Державне підприємство «Морський торговельний порт «Южний», 
третя особа – Профспілка робітників Морського транспорту Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний», 
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 03 листопада 2020 року, в складі судді Токарєва С.М., ухвалене у м. Путивль, повний текст якого складено 09 листопада 2020 року, 
                                                             в с т а н о в и в:
  
13 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати незаконним та скасувати наказ ДП «МТП «Южний» від 27 серпня 2018 року № 1220 «Про зміну штатного розкладу портового флоту»; 
визнати незаконним та скасувати наказ ДП «МТП «Южний» від 14 січня 2019 року № 34-о про звільнення із займаної посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату провідного фахівця портофлоту ДП «МТП «Южний» ОСОБА_1 ;
поновити ОСОБА_1 на посаді провідного фахівця портофлоту ДП «МТП «Южний»; 
зобов`язати ДП «МТП «Южний» винести наказ про надання додаткової оплачуваної відпустки з 14 січня 2019 року по 02 лютого 2019 року на підставі довідки-виклику від 19 грудня 2018 року № 200/18; 
стягнути з ДП «МТП «Южний» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час перебування на сесії у ВНЗ «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» за період з 14 січня 2019 року по 02 лютого 2019 року; 
стягнути з ДП «МТП «Южний»  на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 03 лютого 2019 року;
допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного фахівця портофлоту ДП «МТП «Южний» та стягнення на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за один місяць.
Свої вимоги мотивував тим, що у зв`язку з скороченням підрозділу «База відпочинку» ДП «МТП «Южний» та виведенням його з експлуатації, 22 червня 2018 його було переведено з посади виконуючого обов`язки заступника начальника бази відпочинку ДП «МТП «Южний», яку він займав з 23 грудня 2017 року, на посаду провідного фахівця портофлоту ДП «МТП «Южний».
Наказом в.о. директора ДП «МТП «Южний» ОСОБА_2 від 27 серпня 2018 року № 1220 було вирішено скоротити з 01 грудня 2018 року у штатному розкладі портового флоту посаду, яку він обіймав – провідний фахівець та вказано про необхідність попередження про скорочення не пізніше, ніж за два місяці до скорочення та необхідність запропонувати йому наявні на підприємстві вакансії з урахуванням спеціальності, кваліфікації, досвіду трудової діяльності та стану здоров`я.
У подальшому йому декілька разів пропонували наявні на підприємстві посади, які за спеціальністю та кваліфікацією повністю відрізнялись від роботи, що виконував позивач, це були робочі професії з окладами не більше 6000 грн, а його посадовий оклад на посаді провідного фахівця становив 15000 грн, тому він відмовився від переведення на запропоновані (вибірково) вакантні посади, оскільки таке переведення вказує на зміну істотних умов праці.
У період проведення процедури скорочення посади він з 15 листопада 2018 року по 12 січня 2019 року перебував на лікарняному, однак наказом директора ДП «МТП «Южний» від 11 січня 2019 року № 33-ос його було звільнено з роботи.
У день повернення з лікарняного – 14 січня 2019 року, йому під підпис видали наказ № 34-ос, яким скасовано наказ від 11 січня 2019 року № 33-ос та визнано недійсним запис про звільнення у трудовій книжці ОСОБА_3 від 11 січня 2019 року № 27, а також цим наказом позивача було звільнено з 14 січня 2019 року за скороченням штату на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Підставою для винесення цього наказу був наданий ним лист, який ДП «МТП «Южний» отримало 08 січня 2019 року та зареєструвало під № 91, яким він повідомив підприємство, що з 14 січня 2019 року по 02 лютого 2019 року його викликано до ВНЗ «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» для складання сесії (довідка-виклик від 19 грудня 2018 року № 200/18), у зв`язку з чим він мав законне право на отримання додаткової оплачуваної відпустки на вказаний період.
Вважав, що керівництво ДП «МТП «Южний» допустило порушення його гарантованих чинним законодавством прав та законних інтересів, що виражається у незаконному звільненні у день, коли йому були зобов`язані надати відпустку, а тому наказ ДП «МТП «Южний» від 14 січня 2019 року № 34-ос підлягає скасуванню.
Також позивач зазначав, що наказ від 27 серпня 2018 року № 1220 «Про зміну штатного розкладу портового флоту» про скорочення з 01 грудня 2018 року в штатному розкладі портового флоту посади, яку він обіймав – провідний фахівець портофлоту, є незаконним.
Вказував, що в порушення вимог ст. 43 КЗпП України відповідачем не було виконано обов`язку щодо отримання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на розірвання з ним трудового договору.

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 03 листопада 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.
В апеляційній скарзі та доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ґрунтується не на доказах та матеріалах справи, а на припущеннях, які не відповідають обставинам справи. Доводить, що через упереджене ставлення керівництва його було переведено з бази відпочинку ДП «МТП «Южний» до портфлоту ДП «МТП «Южний» з надуманих підстав, оскільки на сьогоднішній день база відпочинку експлуатується, на роботу прийнято інших фахівців. 
Вказує, що на підставі довідки-виклику від 19 грудня 2018 року №200/19 для складання сесії у ВНЗ «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» з 14 січня 2019 року по 02 лютого 2019 року, відповідач повинен був оформити йому додаткову оплачувану відпустку на цей період, а не звільняти його з роботи. 
Зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишився наданий ним доказ, а саме: Структурна схема портового флоту, відповідно до якої до штату портового флоту входить три штатні посади «провідний фахівець», одну з яких обіймав він. Однак під скорочення потрапила виключно займана ним посада, а дві інші взагалі не розглядалися під час скорочення чисельності штату в ДП «МТП «Южний», не визначалася наявність переважного права на залишенні його на роботі у порівнянні з іншими працівниками, які обіймали одинакові посади.  
У відзиві на апеляційну скаргу ДП «МТП «Южний» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. Вважає, що судом ухвалене законне та обґрунтоване рішення, тому підстав для його скасування немає.  
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Латишевої В.О., яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення проти скарги представника відповідача – адвоката Сабурової Ю.С., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу від 13 жовтня 2017 року № 896-ос ОСОБА_1 було прийнято на роботу в ДП «МТП «Южний» на посаду провідного фахівця бази відпочинку (т.1, а.с. 13).
Згідно з наказом від 18 грудня 2017 року № 1130-ос ОСОБА_1 було переведено на посаду заступника начальника бази відпочинку ДП «МТП «Южний» з 23 грудня 2017 року  (т.1, а.с. 13).
Наказом в.о. директора ДП «МТП «Южний» ОСОБА_2 від 13 липня 2018 року № 1002 «Про зміну штатного розкладу бази відпочинку», з метою оптимізації та впорядкування штатного розгляду, економії фінансових ресурсів підприємства, з 20 липня 2018 року скорочено ряд посад, у тому числі і посаду заступника начальника бази відпочинку (т.1, а.с. 90).
Наказом директора ДП «МТП «Южний» від 22 червня 2018 року № 569-ос ОСОБА_1 переведено на посаду провідного фахівця портофлоту. Підстава: заява в о.с. № 521 (т. 1, а.с. 13, 21, 102).
Наказом в.о. директора ДП «МТП «Южний» від 27 серпня 2018 року № 1220 «Про зміну штатного розкладу портового флоту», визначено посади у штатному розкладі портового флоту, які підлягають скороченню з 01 грудня 2018 року, в тому числі 2 посади провідних фахівців (т.1, а.с. 22).
Підставою для видачі наказу «Про зміну штатного розкладу портового флоту» від 27 серпня 2018 року була необхідність ефективного використання трудових ресурсів підприємства, оптимізації штатної чисельності персоналу та фонду оплати праці. Цим наказом на начальника відділу кадрів та соціального розвитку було покладено обов`язки: здійснити заходи, визначені ч.3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»; персонально попередити працівників, посади яких підлягають скороченню, про скорочення не пізніше, ніж за два місяці до скорочення та запропонувати наявні на підприємстві вакансії з урахуванням спеціальності, кваліфікації, досвіду трудової діяльності та стану здоров`я; при відмові від переведення на іншу посаду, скорочення здійснити відповідно до вимог п.6 ч.1 ст. 36, п.1 ч.1 ст.40, ст. 43 ст. 49-2 КЗпП України.
На виконання вказаного наказу, відповідно до ст. 49-2 КЗпП України, 19 вересня 2018 року ОСОБА_1 було попереджено про вивільнення за п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням займаної ним посади провідного фахівця портофлоту 01 грудня 2018 року (т.1, а.с. 25, 93).
Із повідомлень від 19 вересня 2018 року та від 05 листопада 2018 року вбачається, що у зв`язку з наступним вивільненням ОСОБА_1 пропонувалися наявні на ДП «МТП «Южний» вакантні посади, на які позивач не погодився (т.1, а.с. 26-29, 95-97).
07 листопада 2018 року ДП «МТП «Южний» звернулося до Профспілки робітників Морського транспорту Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» з поданням про надання згоди на звільнення з робити ОСОБА_1 (т.1, а.с. 30, 98).
У витягу з протоколу № 46 засідання профспілкового комітету ПРМТ ДП «МТП «Южний» від 15 листопада 2018 року вказано, що питання про надання згоди на звільнення провідного фахівця портофлоту ОСОБА_1 профкомом не було розглянуто у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 на засідання профкому (т.1, а.с.31).
Витяг з протоколу № 46 засідання профспілкового комітету ПРМТ ДП «МТП «Южний» від 15 листопада 2018 року було направлено на адресу відповідача (т.1, а.с. 32).
Із довідки-виклику від 19 грудня 2018 року № 200/19 вбачається, що ОСОБА_1 викликається для складання сесії у ВНЗ «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» з 14 січня 2019 року по 02 лютого 2019 року (т.1, а.с. 33).
Наказом директора ДП «МТП «Южний» № 33-ос від 11 січня 2019 року звільнено ОСОБА_1 – провідного фахівця портофлоту – 11 січня 2019 року за скороченням штату, п.1 ст. 40 КЗпП України (т.1, а.с. 34). Підставою звільнення вказано Наказ від 27 серпня 2018 року № 1220, подання від 07 листопада 2018 року. 
Наказом директора ДП «МТП «Южний» № 34-ос від 14 січня 2019 року у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_1 на день звільнення, на підставі ч. 3 ст. 40 КЗпП було скасовано наказ директора ДП «МТП «Южний» з особового складу № 33-ос від 11 січня 2019 року та визнано недійсним запис про звільнення у трудовій книжці ОСОБА_1 від 11 січня 2019 року № 27. Звільнено ОСОБА_1 – провідного фахівця портофлоту – 14 січня 2019 року за скороченням штату на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України (т.1, а.с. 35).
Рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції мотивував тим, що ДП «МТП «Южний» не допустило порушення трудових права позивача при прийнятті наказу від 27 серпня 2018 № 1220 «Про зміну штатного розкладу портового флоту» та наказу від 14 січня 2019 № 34-ос, на підставі якого позивача було звільнено з займаної посади з 14 січня 2019 року. Врахувавши дотримання відповідачем встановленого діючим трудовим законодавством порядку вивільнення працівника, а саме: попередження про майбутнє звільнення, пропозиція наявних на підприємстві вакантних посад, звернення з поданням до Профспілки робітників Морського транспорту Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Южний» про отримання згоди на звільненні працівника, суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_1 з роботи з дотриманням вимог КЗпП України.  
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.
Так, відповідно до  ст. 4 ЦПК України  кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Частина шоста ст. 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.
Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.
В пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведене звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням), і перевірити їх відповідність законові.
Відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
Відповідно до ч. 2 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.
Відповідно до ч. 3 ст. 42 КЗпП України перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.
Пленум Верховного Суду України у п. 19 Постанови № 9 від 06 листопада 1992 року  «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснив, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.
Як вбачається з матеріалів справи, в ДП «МТП «Южний» у 2018 році проводилися зміни в організації виробництва та праці. Так, у зв`язку зі збільшенням територій, закріплених за портовим флотом, з метою забезпечення якісного господарського обслуговування структурного підрозділу 11 червня 2018 року начальник портового флоту ОСОБА_4 звернувся з рапортом до керівника ДП «МТП «Южний» про необхідність введення у штатному розкладі портового флоту додаткових посад, у тому числі і 2 одиниць «провідний фахівець» (т.1, а.с. 89).
У подальшому, через відсутність потреби в організації та контролю за господарським обслуговуванням портового флоту, з метою ефективного використання трудових ресурсів підприємства, оптимізації штатної чисельності персоналу та фонду оплати праці в.о. начальника портового флоту було запропоновано провести скорочення у штатному розкладі посади, серед яких і займана позивачем посада провідного фахівця (т.1, а.с. 91).
Отже, скорочення штату у портовому флоті ДП «МТП «Южний» здійснено внаслідок проведення змін в організації діяльності підприємства.
Відповідно до ч.1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 ст. 40 і пунктами 2 і 3 ст. 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником (ч.2 ст. 43 КЗпП України).
Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності (ч.3 ст. 43 КЗпП України).
Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору (ч.5 ст. 43 КЗпП України).
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в силу положень ч. 5 ст. 43 КУпАП вважається, що не розглянувши звернення ДП «МТП «Южний» про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 у визначений ч. 2 ст. 43 КЗпП України п`ятнадцятиденний строк, Профспілкою робітників Морського транспорту Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» надано згоду на розірвання трудового договору з позивачем, а тому відсутнє порушення його трудових прав з боку відповідача, оскільки останнім виконано свій обов`язок щодо звернення до профспілкової організації з письмовим поданням про надання згоди на розірвання трудового договору з працівником.
Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про умисне створення керівництвом підприємства умов для його переведення з бази відпочинку ДП «МТП «Южний» до портофлоту ДП «МТП «Южний» з метою подальшого звільнення з підприємства, оскільки заступник директора з економіки і фінансів у своєму рапорті від 20 лютого 2018 року пропонував провести скорочення підрозділу «База відпочинку» та виведення його з експлуатації, у службовій записці від 23 лютого 2018 року вказував про неможливість функціонування та фінансування підрозділу «База відпочинку» (т.1, а.с. 17, 18).
Тобто, переведенню ОСОБА_1 із займаної посади заступника начальника бази відпочинку на посаду провідного фахівця портофлоту передувало проведення моніторингу функціонування бази відпочинку, за результатами якого встановлено неможливість фінансування цього підрозділу ДП «МТП «Южний», що стало причиною переведення працівників в інші підрозділи підприємства.
З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 не заявлялися вимоги щодо визнання незаконним його переведення з бази відпочинку до портофлоту ДП «МТП «Южний». 
Питання продовження експлуатації та функціонування бази відпочинку не є предметом судового розгляду у цій справі та не впливає на вишення спору по суті.
Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про неврахування судом, як доказу структурної схеми портового флоту та порушення відповідачем при проведенні процедури звільнення позивача вимог ст.ст. 42, 49-2 КЗпП України, оскільки вказуючи про незаконність свого звільнення без визначення наявності переважного права на залишення на роботі у порівнянні з іншими двома працівниками, які займають на підприємстві аналогічні посади, ОСОБА_1 не зазначив, яке саме, із визначених ст. 42 КЗпП України, переважне право на залишенні на роботі він має.   
Так, відповідно до наказу від 27 серпня 2018 року № 1220 «Про зміну штатного розкладу», при скороченні посади провідного фахівця (2 одиниці), підпорядкованої заступнику начальника портового флоту з господарського забезпечення, як передбачено ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності і штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі було надано ОСОБА_5 - працівникові з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці: наявна вища освіта за кваліфікацією обліку і аудиту, більш тривалий безперервний стаж роботи на підприємстві – з 01 травня 2011 року, неповнолітня дитина (т. 1, а.с. 248-249, т. 2, а.с. 2).  
ОСОБА_1 має диплом про здобуття професії електрогазозварювальника і загальну середню освіту (професійно-технічна освіта), працював у ДП «МТП «Южний» з 17 жовтня 2017 року (т.1, а.с. 12, 13, 260, зв.).   
Відповідно до освіти та кваліфікації позивачу 19 вересня 2018 року були запропоновані вакантні у ДП «МТП «Южний» посади електрогазозварювальника дільниці монтажу сантехнічних систем ремонтно-будівельного управління та електрогазозварювальника дільниці централізованого ремонту тепловодогосподарства, від переведення на які ОСОБА_1 відмовився. Також позивач відмовився і від запропонованого переведення на інші вакантні на підприємстві посади. 
Доводи апеляційної скарги про порушення відповідачем порядку надання відпусток та порушення його прав відмовою оформлення відпустки на період складання сесії у ВНЗ «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» з 14 січня 2019 року по 02 лютого 2019 року, не ґрунтуються на вимогах Закону та спростовуються матеріалами справи.
Так, відповідно до ст. 15 Закону України «Про відпуски», відпустка у зв`язку з навчанням у вищих навчальних накладах є додатковою, а згідно із ст. 3 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни), за бажанням працівника, йому може бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Тобто, за діючим законодавством роботодавець не зобов`язаний надавати працівникові, який попереджений про звільнення та строк такого звільнення настав, додаткову оплачувану відпустку на час навчання.    
Крім того, за зверненням ОСОБА_1 з питання законності його звільнення та не надання відпустки у зв`язку з навчанням, Головним управлінням Держпраці України в Одеській області було проведено інспекційне відвідування ДП «МТП «Южний», за результатами перевірки не виявлено жодних порушень трудового законодавства відносно позивача, про що складено відповідний Акт № ОД194/1585/АВ від 22 лютого 2019 року (т.1, а.с. 108-118).
Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про відсутність змін в організації виробництва і праці на ДП «МТП «Южний». Ліквідація структурного підрозділу не є ліквідацією або реорганізацією юридичної особи, а свідчить лише про зміну внутрішньої (організаційної) структури юридичної особи. Відповідно ця обставина може бути підставою для звільнення працівників цього структурного підрозділу з підстав скорочення чисельності або штату працівників у зв`язку з такими змінами при умові дотримання власником вимог ч. 2 ст. 40, ст.ст. 42, 43, 49-2 КЗпП України. Право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власнику або уповноваженому ним органу. Це узгоджується і з висновком Верховного Суду у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц. 
Наданий позивачем доказ - структурна схема портового флоту не впливає на правильність ухваленого рішення, оскільки скороченню підлягали дві посади провідного фахівця, які підпорядковані заступнику начальника портофлоту з господарського забезпечення, а щодо скорочення посади провідного фахівця, який підпорядкований начальнику портофлоту рішення не приймалося, тому доводи апеляційної скарги про неврахування його судом не заслуговують на увагу.  
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).
З урахуванням вказаного, не зазначення судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні висновків щодо прийняття або відхилення кожного доводу апеляційної скарги не може бути підставою для скасування рішення.
Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд   
                                
                                                    п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 03 листопада 2020 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття  і на неї може бути подана касаційна скарга протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий:                                                                                           О.Ю. Кононенко

Судді:                                                                                                       В.І. Криворотенко

                                                                                                                  Т.А. Левченко