УХВАЛА

16 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 560/2560/20
адміністративне провадження № К/9901/4291/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Радишевської    О.Р.,
суддів - Кашпур    О.В., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України  на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2021 року в справі №560/2560/20 за позовом ОСОБА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до  Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, у якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування і невиплати середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із                 10 квітня 2019 року по 31 січня 2020 року;
- зобов`язати    нарахувати і виплатити середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні, а саме: невиплату компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену пунктом 12 частини першої  статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до дня фактичного розрахунку, а саме 31 січня 2020 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15 січня             2004 року. 
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 вересня                   2020 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2021 року, позов задоволено:
- визнано протиправною бездіяльність Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із 10 квітня 2019 року по 31 січня 2020 року;
- зобов`язано Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні, а саме: невиплату компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену пунктом 12 частини першої 1 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до дня фактичного розрахунку, а саме 31 січня 2020 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15 січня 2004 року.
03 лютого 2021 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України  на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2021 року по справі № 560/2560/20.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які, у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду цієї справи є: визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування і невиплати середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні; зобов`язання    нарахувати і виплатити середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій убачається, що старший прапорщик ОСОБА_1 проходив військову службу у Західному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України.
Отже, ця справа є адміністративною справою щодо проходження публічної служби позивачем, посада якої не входить до переліку осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, у розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» (у редакції, чинній на момент відкриття провадження у справі).
За таких обставин і правового регулювання публічно-правовий спір у цій справі відноситься до справ незначної складності.
У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що вона стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосової практики, справа становить значний суспільний інтерес. 
Суд відхиляє такі доводи, оскільки крім загальних посилань на фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, наявності значного суспільного інтересу, мотиви, наведені у касаційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди з висновком судів попередніх інстанцій щодо визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частин першої, четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у  частині першій  цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених  частинами другою  і  третьою статті 353 цього Кодексу.
У касаційній скарзі Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України  посилається на те, що підставою касаційного оскарження судових рішень є застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 25 березня 2019 року (справа №820/4516/18); від 23 жовтня 2019 року (справа №520/4613/19); від 18 листопада 2019 року (справа №804/2382/18); від 25 листопада 2020 року (справа №1.380.2019.002456); у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року (справа №761/9584/15-ц).
Оскільки скаржник, оскаржуючи судові рішення у справі незначної складності, не обґрунтував випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 12, 169, 328, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України  на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2021 року в справі №560/2560/20.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          О.В. Кашпур
                                                                                                      С.А. Уханенко