ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/4642/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Уркевича В. Ю. - головуючого, Чумака Ю. Я., Мачульського Г. М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технологічне підприємство «Оберіг»
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 (головуючий суддя Пашкіна С. А., судді Андрієнко В. В., Буравльов С. І.) у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технологічне підприємство «Оберіг»
до Державної фіскальної служби України,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державної митної служби України,
про виконання зобов`язання в натурі,
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.          Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-технологічне підприємство «Оберіг» (далі - ТОВ «НТП «Оберіг», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС, відповідач) про виконання зобов`язання в натурі.
2.          Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань за договором від 30.09.2019 № 75 щодо прийняття обладнання, поставленого позивачем.
3.          25.05.2020 разом з відзивом на позовну заяву від відповідача надійшла заява про заміну сторони правонаступником, в якій відповідач зазначає, що на даний час функції ДФС, на виконання яких було укладено 30.09.2019 договір № 75, передано Державній митній службі України (далі - ДМС) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 № 1200 (зі змінами) та розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1217-р.
4.          17.06.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач, зокрема, просив залучити ДМС до участі в справі як співвідповідача.
5.          03.08.2020 від позивача надійшла відповідь на заяву ДФС про заміну сторони, в якій позивач підтримав позицію відповідача про необхідність заміни відповідача у справі на ДМС та просить залучити ДФС до участі у справі як третю особу без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
6.          У підготовчому засіданні 05.08.2020 представник позивача повідомив про те, що викладене у відповіді на відзив клопотання про залучення ДМС до участі в справі співвідповідачем на даний час втратило актуальність і позивач його не підтримує.
7.          Натомість представник позивача просив замінити відповідача у справі на ДМС та залучити ДФС до участі у справі як третю особу без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
8.          Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2020 замінено відповідача - ДФС, належним відповідачем - ДМС, залучено ДФС до участі у справі як третю особу без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
9.          Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що на даний час функції ДФС, на виконання яких було укладено договір від 30.09.2019 № 75, передано ДМС відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 № 1200 (зі змінами) та розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1217-р.
10.          Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.08.2020 у справі № 910/4642/20 скасовано, у задоволенні заяви ДФС про заміну відповідача відмовлено.
11.          Судове рішення мотивоване тим, що умовою задоволення клопотання про заміну відповідача є встановлення обставин переходу майнових прав та обов`язків відповідача - ДФС у процесі його реорганізації до ДМС, які мають підтверджуватись розподільчим балансом.
12.          Крім того, згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) ДФС перебуває у стані припинення та запису про припинення юридичної особи до реєстру не внесено, що свідчить про недоведеність повного правонаступництва ДФС, отже, наведені відповідачем обставини в заяві про заміну сторони правонаступником не є достатньою підставою для здійснення процесуального правонаступництва.
Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог
13.          У лютому 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «НТП «Оберіг», в якій скаржник просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 та залишити в силі ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.08.2020 у цій справі.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи касаційної скарги
14.          Скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не досліджено те, який обсяг прав та обов`язків за розподільчим балансом передано від ДФС у процесі його реорганізації до ДМС станом на дату прийняття оскаржуваного рішення, ДМС не було надано як самого розподільчого балансу, так і доказів про відсутність такого розподільчого балансу.
15.          Судом також не взято до уваги те, що митниці, на які позивач зобов`язаний за умовами договору передати товар, з 08.12.2019 не підпорядковуються ДФС, і, відповідно, остання не може організувати виконання договору від 30.09.2019        № 75 в частині приймання обладнання (скануючих систем) та їх встановлення в зоні діяльності відповідних митниць з урахуванням зміни їх підпорядкування, внаслідок чого замість 26 митниць, які діяли у складі ДФС, утворено 16 митниць, які з 08.12.2019 діють у складі ДМС (постанова Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 № 858).
16.          Інші учасники справи правом на подання письмового відзиву на касаційну скаргу, передбаченим статтею 295 Господарського процесуального кодексу України, не скористалися.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
17.          Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
18.          Згідно з абзацом 2 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
19.          Обґрунтовуючи касаційну скаргу, позивач вказує, що митниці, на які позивач зобов`язаний за умовами договору передати товар, з 08.12.2019 не підпорядковуються ДФС, і, відповідно, остання не може організувати виконання договору від 30.09.2019 № 75 в частині приймання обладнання (скануючих систем) та їх встановлення в зоні діяльності відповідних митниць з урахуванням зміни їх підпорядкування, внаслідок чого замість 26 митниць, які діяли у складі ДФС, утворено 16 митниць, які з 08.12.2019 діють у складі ДМС (постанова Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 № 858).
20.          Скаржник також зазначає, що судом апеляційної інстанції не досліджено те, який обсяг прав та обов`язків за розподільчим балансом передано від ДФС у процесі його реорганізації до ДМС станом на дату прийняття оскаржуваного рішення, ДМС не було надано як самого розподільчого балансу, так і доказів про відсутність такого розподільчого балансу.
21.          Дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.
22.          Відповідно до частини другої статті 48 Господарського процесуального кодексу України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
23.          Судом апеляційної інстанції встановлено, що предметом спору у цій справі є виконання відповідачем зобов`язань в натурі за договором від 30.09.2019 № 75, укладеним між ДФС як покупцем, та ТОВ «НТП «Оберіг» як постачальником.
24.          Згідно з умовами вказаного договору постачальник зобов`язувався передати у власність покупцю та здійснити монтаж і пусконалагодження рентгенологічного обладнання немедичного призначення, а саме: скануючих систем стаціонарного типу для огляду багажу, ручної поклажі та міжнародних поштових відправлень згідно зі специфікацією товару, а покупець - прийняти і оплатити такий товар.
25.          25.05.2020 до суду першої інстанції від відповідача надійшла заява про заміну сторони правонаступником.
26.          Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» (далі - постанова № 1200) визначено утворити Державну податкову службу України (далі - ДПС) та ДМС, реорганізувавши ДФС шляхом поділу.
27.          Згідно з абзацом другим пункту 2 постанови № 1200 ДМС є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну митну політику, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування митного законодавства.
28.          ДПС та ДМС є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої ДФС у відповідних сферах діяльності (абзац четвертий пункту 2 постанови             № 1200).
29.          Відповідно до абзацу шостого пункту 2 постанови № 1200 ДФС продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення ДПС, ДМС та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.
30.          Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1217-р «Питання Державної митної служби» погоджено пропозицію Міністерства фінансів України щодо можливості забезпечення здійснення з 08.12.2019 ДМС покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень ДФС, що припиняється, з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи.
31.          Відповідно до частини першої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
32.          Згідно із частиною першою статті 106 Цивільного кодексу України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.
33.          Відповідно до частини другої статті 107 Цивільного кодексу України після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами.
34.          Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074 (далі - Порядок № 1074), орган виконавчої влади утворюється шляхом утворення нового органу виконавчої влади або в результаті реорганізації (злиття, поділу, перетворення) одного чи кількох органів виконавчої влади. Орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.
35. Згідно з пунктом 6 Порядку № 1074 права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади - до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої    влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.
36. Відповідно до абзацу 1 пункту 12 Порядку № 1074 орган виконавчої влади, утворений в результаті реорганізації, здійснює повноваження та виконує функції у визначених Кабінетом Міністрів України сферах компетенції з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення таким органом повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється.
37. Разом з тим згідно з пунктом 7 Порядку № 1074 майнові права та обов`язки органів виконавчої влади у разі їх злиття, приєднання або перетворення переходять правонаступникові на підставі передавального акта, а у разі їх    поділу - згідно з розподільчим балансом.
38.          Згідно із частиною п`ятою статті 104 Цивільного Кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
39.          Відповідно до частини 7 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» у разі поділу юридичних осіб здійснюється державна реєстрація новоутворених юридичних осіб та державна реєстрація припинення юридичної особи, що припиняється у результаті поділу. Поділ вважається завершеним з дати державної реєстрації припинення юридичної особи, що припиняється у результаті поділу.
40.          Отже, інститут правонаступництва органів державної влади різниться від інституту правонаступництва суб`єктів приватного права, оскільки є більш ширшим за змістом, включаючи в себе: правонаступництво в завданнях, функціях та повноваженнях як складових компетенції органу виконавчої влади, а також щодо конкретних управлінських (організаційних) прав та обов`язків, які складають зміст відповідних правовідносин, - тобто публічне правонаступництво, за якого відбувається перехід владних прав та функції органу, що реорганізовується, до органу, що створюється, та правонаступництво в майнових приватних правовідносинах, в яких орган влади виступає як юридична особа приватного права. У випадку публічного правонаступництва перехід таких прав та обов`язків оформлюється нормативним актом, тоді як правонаступництво в майнових приватних правовідносинах здійснюється на підставі передавального акта або розподільчого балансу. При цьому юридична особа є припиненою з дати внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.
41.          Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що умовою задоволення клопотання про заміну відповідача є встановлення обставин переходу майнових прав та обов`язків відповідача - ДФС у процесі його реорганізації до ДМС, які з урахуванням наведеного мають підтверджуватись розподільчим балансом.
42.          З аналізу положень статті 104 Цивільного кодексу України, статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» і пунктів 7, 12 Порядку № 1074 вбачається, що реорганізація ДФС шляхом її поділу вважатиметься такою, що відбулася, із дати державної реєстрації змін до відомостей, які містяться в ЄДР, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої здійснюється приєднання, натомість перехід майнових прав та обов`язків реорганізованого (приєднаного) органу виконавчої влади до його правонаступника має підтверджуватися розподільчим балансом, затвердженим у встановленому порядку.
43. Крім того, як встановлено апеляційним господарським судом, згідно із відомостями з ЄДР ДФС перебуває у стані припинення та запису про припинення юридичної особи до реєстру не внесено, що свідчить про недоведеність повного правонаступництва ДМС стосовно прав та обов`язків ДФС. 
44.           Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/22630/17 та від 21.07.2020 у справі № 910/19256/16.
45.          З урахуванням викладеного колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного суду, що наведені відповідачем обставини в заяві про заміну сторони правонаступником не є достатньою підставою для здійснення процесуального правонаступництва.
46.          Звідси доводи касаційної скарги є необґрунтованими, а висновок суду апеляційної інстанції зроблений з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
47.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
48. Згідно з положеннями статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
49.          Зважаючи на викладене, касаційну скаргу ТОВ «НТП «Оберіг» слід залишити без задоволення, а постанову апеляційного господарського суду - без змін.
Щодо судових витрат
50.          З огляду на висновок Верховного Суду про залишення касаційної скарги позивача без задоволення судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технологічне підприємство «Оберіг» залишити без задоволення.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 у справі № 910/4642/20 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      В. Ю. Уркевич

Судді:                                                                                          Ю. Я. Чумак

                                                                                                              Г. М. Мачульський