24.03.21
22-ц/812/618/21
Справа №2-136/2011
Провадження № 22-ц/812/618/21
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.

П О С Т А Н О В А
Іменем України

23 березня 2021 року                                                    м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючого - Яворської Ж.М.,
суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,
із секретерам судового засідання - Лівшенком О.С.,
за участі представника заявника - Боровської К.А. , 
представника боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження 
апеляційну скаргу 
ОСОБА_2 
на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2021 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Румянцевої Н.О., повний текст складено того ж дня, у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (далі-- ТОВ «ФК «Інвестохіл Веста») звернулась до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
Обґрунтовуючи заяву вказували, що 28 грудня 2012 року Ленінським районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» 364992, 76 дол. США, що еквівалентно 2917387 грн. 13 коп. заборгованості за кредитом; 177857, 74 дол. США, що еквівалентно 1421616 грн. 92 коп. заборгованості по сплаті відсотків; 180313 грн. 23 коп. заборгованості по сплаті комісії, а всього 4519317 грн. 28 коп. заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») 1700 грн. судового збору та 120 грн. інформаційно-технічних витрат. В позові ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 відмовлено.
31 серпня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» було укладено Договір № 2302/К/3 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», а ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 1/КВ-07 від 22 лютого 2007 року.
Реєстром договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, оформленого додатком № 1 до договору № 2302/К/3 про відступлення прав вимоги від 31 серпня 2020 року, підтверджується перехід до нового кредитора - ТОВ ФК «Інвестохіллс Веста» права вимоги до ОСОБА_2 за Договором кредиту № 1/КВ-07 від 22 лютого 2007 року.
Вказували, що таким чином, ТОВ ФК «Інвестохіллс Веста» набуло право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_2 , вказаним у додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги.
Враховуючи вищенаведене просили замінити стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» щодо виконання рішення у справі №  2- 136/201.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2021 року задоволено частково.
Замінено стягувача у виконавчому листі по справі №2-136 за 2011 рік (2/1416/41 за 2012 рік), виданого Ленінський районний суд м. Миколаєва, по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста».
В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_2 посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права, тому просив про її скасування та прийняття постанови, якою у задоволенні заяви відмовити.
Так, зокрема зазначав, що дана заява про заміну сторони виконавчого провадження повинна була бути залишена без розгляду, оскільки ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» в порушення вимог ч.2 ст. 183 ЦПК України не надіслали ОСОБА_2 заяву про заміну стягувача. Її зміст йому став відомий після ознайомлення його представника з матеріалами справи. До заяви про заміну стягувача додано копію реєстру групованих поштових відправлень, в яких відправником зазначено ТОВ «Вердик Капітал». Проте ТОВ ФК «Інвестхоіллс Веста» не надало доказів того, що ТОВ «Вердикт Капітал» має повноваження представляти інтереси фінансової компанії та надсилати від його її імені поштові відправлення по цій справі.
Також зазначав, що суд першої інстанції вийшов за межі заявлених вимог, оскільки ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» не заявляло вимогу про заміну стягувача у виконавчому листі, а просили замінити вибулого стягувача щодо виконання рішення у справі №2-136/2011 за позовом ПАТ «Дельта банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відзив від ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», ОСОБА_4 , ПАТ «Дельта Банк» на час розгляду справи апеляційним судом не надходив.
У судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник підтримали апеляційну скаргу, просили про її задоволення.
Представники ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що в силу приписів ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи без їх участі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Ухвала суду вказаним положенням закону в повній мірі не відповідає.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 22 лютого 2007 року між ТОВ « Український промисловий банк» та фізичною особою- приватним підприємцем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №1/КВ-07, за умовами якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 380 000 доларів США під 13% річних та зобов`язався їх повернути до 21 лютого 2017 року.
У забезпечення виконання зобов`язань за цим договором цього дня між Банком і ОСОБА_4 укладено договір поруки.
Однак, в порушення умов кредитного договору ОСОБА_2 від своєчасного виконання зобов`язань ухилявся і станом на 19 лютого 2009 року виникла заборгованість у розмірі на загальну суму 3406891 грн. 15 коп.
У листопаді 2009 року ТОВ «Український промисловий банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №1/КВ-07 від 22 лютого 2007 року (т.1 а.с.4,5).
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 листопада 2012 року до участі у справі в якості правонаступника позивача ТОВ «Український промисловий банк» залучено ПАТ «Дельта Банк» (т.1 а.с. 69)
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва 28 грудня 2012 року, яке ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 18 березня 2013 року залишено без змін, позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» 364992, 76 дол. США, що еквівалентно 2 917 387 грн. 13 коп. заборгованості за кредитом; 177 857, 74 дол. США, що еквівалентно 1 421 616 грн. 92 коп. заборгованості по сплаті відсотків; 180 313 грн. 23 коп. заборгованості по сплаті комісії, а всього 4 519 317 грн. 28 коп. заборгованості; 1700 грн. судового збору та 120 грн. інформаційно-технічних витрат. У задоволені позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 відмовлено.
За приписами ч.ч.1,5 ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до положень ст.55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). 
Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.
У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.
Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене ст.55 ЦПК України, - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).
За положеннями ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Після заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 "Про виконавче провадження", ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є особа, що отримала від попереднього кредитора всі права та обов`язки у зобов`язанні, в тому числі, і право бути стороною виконавчого провадження.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, яка підтримана і Верховним Судом у постанові від 21.03.2018 року провадження № 61-12076св18 (№6-1355/10).
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. При цьому новий кредитор отримує від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі, і право бути стороною виконавчого провадження.
Таким чином, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та ч. 5 ст. 15 "Про виконавче провадження".
До того ж, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), (GC), №22774/93, п. 66, ECHR 1999-V). У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачене першим реченням першого пункту статті 1 Протоколу №1 (див. рішення у справі Войтенка, п. 53).
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення Іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
У п.9 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Частиною 1 ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду та вчиняти інші дії згідно із Законом України "Про виконавче провадження".
При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах, а не його обсяг.
Розглядаючи зазначену заяву, суд має встановити достатність поданих заявником матеріалів для здійснення відповідної заміни. При цьому суд оцінює також достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів, зокрема договорів, інших правочинів тощо, в тому числі на предмет їх нікчемності.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Ураховуючи викладене, задоволення заяви про заміну сторони правонаступником здійснюється судом відповідно до норм матеріального і процесуального права, які не передбачають право суду надавати на цій стадії оцінку оспорюваним правочинам, що буде порушувати презумпцію їх правомірності (стаття 204 ЦК України).
З протоколу електронного аукціону №UA-АЕ-2020-07-06-00034-b вбачається, що 16 липня 2020 року відбувся електронний аукціон щодо продажу пул активів*, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами, що укладені з суб`єктами господарювання, фізичними особами та дебіторська заборгованість в кількості 373 активів. Майнові права на земельну ділянку** площею 7,1566 га (реєстраційний №355429126110) для будівництва готельнокотеджного комплексу, канатно - тросових витягів та гірськолижної траси кад.номер 2611092001:22:001:0123 за адресою: Івано-Франківська обл., м. Яремче, с. Поляниця (309041). *Частина активів обтяжена на користь третьої особи. **Право власності Банку на земельну ділянку (кад.номер 2611092001:22:001:0123) припинено згідно з даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За змістом вищевказаного протоколу, переможець електронних торгів зобов`язується здійснити повну оплату коштів за лот, які повинні надійти на рахунок банку (банків) не пізніше кінця 18 робочого дня з дати формування ЦБД протоколу електронного аукціону; підписати договір купівлі-продажу/відступлення права вимоги придбаного активу (вів) (майна) протягом 20 робочих днів з дня, наступного за днем формування протоколу електронного аукціону, з урахуванням п. 7.12 Регламенту НТС (т.1 а.с.184).
Відповідно до копії платіжного доручення №148 від 10 серпня 2020 року ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» перерахувало ПАТ «Дельта Банк» 30 613 581 грн.97 коп., призначення платежу: за придбання активів згідно з протоколом №UA-АЕ-2020-07-06-00034-b від 16 липня 2020 року (т.1 а.с.159).
31 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» та ПАТ «Дельта Банк» за результатами електронних торгів (аукціону), укладений договір №2302/К/3 про відступлення права вимоги (далі - Договір №2302/К/3), відповідно до умов якого первісний кредитор ПАТ «Дельта Банк» відступив шляхом продажу новому кредитору ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» права вимоги Банку до позичальників фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього Договору (т.1 а.с.176-181).
Згідно витягу з Додатку №1 до Договору №2302/К/3, під номером 29 значиться прізвище ОСОБА_2 з посиланням на кредитним договором №1/КВ-07 від 22 лютого 2007 року на загальну суму заборгованості (т.1 а.с.170).
Зважаючи на викладені обставини 31 серпня 2020 року ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» набуло право вимоги до боржника ОСОБА_2 , а тому є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення заяви та заміни кредитора.
Між тим, із матеріалів справи не вбачається видача судом та отримання банком виконавчих листів, відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2012 року у цивільній справі №2- 136/2011, а тому заміні підлягає стягувач ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» щодо виконання рішення у справі №  2- 136/201, а не у виконавчому листі по справі №2-136 за 2011 рік (2/1416/41 за 2012 рік) як зазначено судом.
Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, що призвело до постановлення помилкової ухвали про часткове задоволення заяви ТОВ ФК «Інвестохіллс Веста».
Зважаючи на те, що висновок суду щодо заміни сторони зроблено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, то у відповідності до ст.376 ЦПК України є підставою для зміни ухвали суду першої інстанції, виклавши резолютивну частину у новій редакції.
Щодо доводів апеляційної скарги про необхідність залишення заяви без розгляду, то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦПК України, письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
На виконання вищенаведеного ТОВ ФК «Інвестохіллс Веста» надано список згрупованих відправлень Укрпошта Стандарт, замовником відправлення є ТОВ «Вердикт Капітал».
Відповідно до вказаного списку, під №11 значиться ОСОБА_2 , що свідчить про направлення останньому заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
Відсутність же в матеріалах справи доказів на підтвердження того, що ТОВ ФК «Інвестохіллс Веста» уповноважували ТОВ «Вердикт Капітал» направляти будь-які процесуальні документи на правильність вирішення даної заяви не впливають та не можуть бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення, адже основана мета повідомити боржників про звернення до суду з заявою про заміну сторони досягнута.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та зводяться до незгоди з оскаржуваною ухвалою.
В контексті правил ст.141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381,382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2021 року змінити.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.
Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохілл Веста» щодо виконання рішення у справі №  2- 136/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий                                                                Ж.М. Яворська
Судді                                                                        Т.М. Базовкіна
Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 24 березня 2021 року.